Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Головачова К.В., звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 серпня 2021 року Маріупольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 359. Від шлюбного життя сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивач, шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з квітня 2022 року через різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження шлюбу неможливе. На даний момент, шлюб є лише формальним, фактично сім`я припинила своє існування, тому позивач просив розірвати шлюб. Крім того, позивач зазначив, що мати дитини не бажала та не бажає приймати жодної участі у житті доньки, вже тривалий час відповідачка проживає окремо, не спілкується з донькою, матеріально її не утримує, тобто позивач самостійно виховує дитину, у зв`язку з чим просив суд визначити місце проживання дитини доньки [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Позивач до суду не з`явився. Представник позивача у судовому засіданні просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Наполягала на тому, щоб шлюб було розірвано. Крім того наголошувала на тому, що вона не бажає займатись вихованням та утриманням дитини, а також проживати разом з нею. Також раніше надала до суду відповідну заяву про визнання позову. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: служба (відділ) у справах дітей Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився. Раніше надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. 18 серпня 2021 року Маріупольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 359, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 18 серпня 2021 року Маріупольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Маріупольському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Від шлюбного життя сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження, яка міститься в матеріалах справи. Судом також було встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не мають. Спір стосовно майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, на час розгляду даної справи відсутній. Питання про виплату аліментів у даному позові не ставилось. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, неможливість продовження подружнього життя, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно зі ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Крім того, відповідно до копії довідки Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 3892 від 03.10.2025, за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровані, але фактично проживають: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Нормами ч. 1, 2 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до Висновку щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від 01.12.2025 № 477/01-09, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей, служба у справах дітей Широківської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Суд погоджується з вказаним висновком та вважає за необхідне зазначити й наступне. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст.ст. 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі «М.С. проти України» наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Враховуючи інтереси малолітньої дитини, беручи до уваги те, що мати дитини фактично усунулась від виховання малолітньої [PERSON] , [INFO] , при цьому її повним утриманням та вихованням займається батько [PERSON] , що встановлено судом, суд вважає доцільним визначити місце проживання дитини доньки [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved