Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, у якій заявник просить суд: встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] з її братом [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , як із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою: квартира [ADDRESS] . В обґрунтуванні вимог заявника вказано про те, що [INFO] в селі Партизанське (Орільське) Дніпропетровської області помер [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Партизанської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 04 березня 1997 року, причина раптової смерті розтрощення черепа, смерть настала на підприємстві. [INFO] в селищі Слобожанське померла [PERSON] , мати покійного [PERSON] , доказом смерті є Свідоцтво про смерть [INFO] , видане Центром надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Покійний [PERSON] був рідним братом заявниці [PERSON] . Після смерті брата відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/3 частини приватизованої квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 26 лютого 2002 року, загальною площею квартири 40,70 кв. м. На момент смерті брата [PERSON] позивачці дані обставини про те що брат мав частку 1/3 частку в квартирі [ADDRESS] не було відомо по причині того, що в сім`ї про це не говорив, а ні покійний батько, а ні хвора мама, це стало відомо тільки після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в наслідок тяжкої перенесеної хвороби, перенесеного інсульту, який батько отримав 24.03.2016 року та був госпіталізований до лікарні. 25.04.2016 року покійний [PERSON] був виписаний з клініки та знаходився вдома на лікуванні по причині того, що за батьком потрібний був постійний догляд, заявник переїхала в помешкання батьків доглядати хворого батька до дня смерті. Покійний [PERSON] працював будівельником та не мав можливості доглядати батька і з періоду 25.04.2016 року по день смерті [INFO] [PERSON] всі проживали разом батько [PERSON] , мати [PERSON] , брат [PERSON] та заявник [PERSON] (без реєстрації), в квартирі [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] заявниця [PERSON] залишилася і далі проживати без реєстрації до смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] вдома в наслідок тяжкої хвороби. 28.01.2025 року заявницею було подано заяву до приватного нотаріуса Руденко В.А. про прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . На підставі поданої заяви було відкрито спадкову справу та занесено до спадкового реєстру за № 73553695 і видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 79857916 від 28.01.2025 року приватним нотаріусом Руденко В.А. Після заведення спадкової справи приватний нотаріус було проведено перевірку в реєстрі і було виявлено що існують заповіти. На заявницю та покійного [PERSON] . Після того, як заявниці стало відомо що у покійного брата є 1/3 часка квартири заявниця [PERSON] звернулася Дніпровської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. 04 березня 2025 року завідучим Дніпровської районної державної нотаріальної контори Кобрусивою Л.В. було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії у зв`язку з тим що [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, а також фактично не прийняла спадщину та не була зареєстрована разом з померлим за однією адресою на день смерті. Позивачка була зареєстрована за адресорю: [ADDRESS] , а покійний [PERSON] зареєстрований за адресою; квартири [ADDRESS] Як зазначила заявниця нотаріусу при поданні заяви про отримання свідоцтва про право на спадщину, що вона проживала за адресою покійного брата [PERSON] , бо доглядала за хворим батьком [PERSON] з 2016 року по день його смерті і проживала увесь цей час без реєстрації. Тому у зв`язку з метою реалізації спадкових прав заявниця звернулася до суду із вищезазначеною заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. 22.10.2025 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області було постановлена ухвала про відкриття окремого провадження та цією ж ухвалою справу призначено до судового розгляду. Заявник та її представник у судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилися, була повідомлена належним чином, жодних заяв стосовно розгляду справи від неї не надходило. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.05.1968 року, у [PERSON] та [PERSON] народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про укладання шлюб серії [NUMBER] від 21.03.1986 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, на підставі якого прізвище її було змінено на [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.02.1974 року, у [PERSON] та [PERSON] народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.03.2019 року, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 45 років про що було складено актовий запис № 10. Згідно з довідкою про причину смерті № 452 від 25.02.2019 року, причиною смерті [PERSON] стало розтрощення черепу. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.01.2025 року, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 83 роки про що було складено актовий запис № 12. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.09.2025 року, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці 81 рік про що було складено актовий запис 244. Відповідно до виписки з медичної карти № 5974 стаціонарного хворого, [PERSON] мав захворювання стенозуючий атеросклероз магістральних артерій голови. [PERSON] , [INFO] було складено заповіт на користь [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано у реєстрі за № 22. [PERSON] , [INFO] було складено заповіт на користь [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано у реєстрі за № 21. З свідоцтва про право власності на житло від 26.02.2002 року вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності нерухоме майно (квартира), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається той факт, що [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину. З відомостей про зареєстрованих у житловому приміщені осіб вбачається той факт, що [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали пояснення про те, що [PERSON] постійно проживала разом зі спадкодавцем братом [PERSON] на час відкриття спадщина за адресою: квартира [ADDRESS] , оскільки постійно доглядала своїх хворого батька [PERSON] та мати [PERSON] .. Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. З пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Таким чином, факт постійного проживання заявниці [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті\~ [INFO] , за адресою: квартира [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження у досліджених матеріалах справи та показах свідків. Враховуючи зазначене, беручи до уваги, що встановлення факту необхідне заявнику для реалізації спадкових прав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Outcome: approved