Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 113 400,00 грн. та понесені останньою судові витрати. В обґрунтування поданого позову вказує на те, що 13.05.2020 між [PERSON] та [PERSON] був укладений правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, оформлений власноручно заповненою [PERSON] розпискою, відповідно до якої він ствердив, що отримав від [PERSON] завдаток у сумі 56 700,00 грн. в рахунок укладення майбутніх договорів купівлі-продажу земельних ділянок площею 2,9875 га з кадастровим № 7121580400:04:001:0060, та площею 0,176га з кадастровим № 7121580400:02:001:0039. [PERSON] взяте на себе зобов`язання перед [PERSON] не виконав та договір купівлі-продажу щодо відчуження їй вищевказаних земельних ділянок не уклав до цього часу. Враховуючи викладені вище обставини позивачка просила стягнути з [PERSON] на її користь отриману ним суму завдатку та додатково сплатити суму в розмірі завдатку в зв`язку з допущенням відповідачем порушення зобов`язання, забезпеченого завдатком. Ухвалою суду від 11.04.2025 року провадження в справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду, яка була направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідач відзиву на позов, заяви з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направив. У судовому засіданні представник позивача адвокат Сизько Д.Б. позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явився без поважних причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Заслухавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Судом установлено, що згідно розписки від 13.05.2020 [PERSON] отримав від [PERSON] завдаток у сумі 56 700,00грн. в рахунок укладення майбутніх договорів купівлі-продажу земельних ділянок площею 2,9875 га, кадастровий номер 7121580400:04:001:0060, та площею 0,176 га, кадастровий номер 7121580400:02:001:0039. 14.03.2025 [PERSON] звернулась до [PERSON] з письмовою вимогою, відповідно до якої просила останнього в семиденний строк від дня пред`явлення даної вимоги, тобто до 21.03.2025 укласти з нею відповідні договори купівлі-продажу щодо відчуження на її користь земельних ділянок площею 2,9875га з кадастровим № 7121580400:04:001:0060, та площею 0,176га з кадастровим № 7121580400:02:001:0039. Відповідно до поштового відправлення з номером 1970200109654, письмова вимога була направлена [PERSON] 14.03.2025 року, яке згідно даними, розміщеними на офіційному веб-сайті АТ «УкрПошта» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) було вручене йому 15.03.2025. Доказів того, що відповідач будь яким чином відреагував на вимогу позивача матеріали справи не містять. Із наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №451018098 від 06.11.2025 вбачається, що земельна ділянка № 7121580400:02:001:0039 перебуває у власності [PERSON] . Водночас із наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №451017576 від 06.11.2025 вбачається, що земельна ділянка № 7121580400:04:001:0060 перебуває у власності ТОВ «ЗЕМЕЛЬНИЙ КРАЙ». Згідно з частинами першою, третьою статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок. Вимогами ст. 571 ЦК України визначено, що якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У Постанові Верховного Суду в справі № 569/12745/13-ц від 11.10.2019 міститься висновок про те, що положення частини другої статті 215, частини першої статті 218, частини першої статті 220 ЦК України передбачають недійсність правочину, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У матеріалах справи відсутні докази укладення договору купівлі продажу земельних ділянок площею 2,9875 га з кадастровим № 7121580400:04:001:0060, та площею 0,176 га з кадастровим № 7121580400:02:001:0039. Отже, судом установлено, що між сторонами не був укладений договір купівлі-продажу земельних ділянок, який за своєю формою та змістом відповідає вимогам закону, а сторони фактично домовилися укласти такий договір в майбутньому шляхом оформлення розписки про отримання завдатку. Вказаний правочин відповідно до частини четвертої статті 203, частини першої статті 219 ЦК України, не був нотаріально посвідчений і є нікчемним з моменту його укладення, отже отримана відповідачем грошова сума в розмірі 56 700,00 грн. є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача щодо додаткової сплати суми в розмірі завдатку в зв`язку з допущенням відповідачем порушення зобов`язання. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, то суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (50%) у розмірі 605,60 грн.

Outcome: partial