Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] звернулась до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовною заявою до відповідача Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про списання боргу 6024,30 грн та зобов`язання вчинити певні дії. Позовні вимоги обгрунтовувані тим, що 17\~січня 2025\~року Луцький\~міськрайонний суд\~Волинської області\~у справі №161/14004/24 ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволенні позову Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу в сумі 6024,00 грн за ненадану послугу з постачання теплової енергії (змінної частини) витраченої на загальнобудинкові потреби для опалення будинку [ADDRESS] . На заяви позивача про списання нарахованого боргу в сумі 6024,30 грн відповідач не списав та всупереч нормам чинного законодавства та здорового глузду, продовжує нараховувати оплату за послуги, яку не надає. З врахуванням викладеного, просить суд зобов`язати Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» списати позивачу борг в сумі 6024,30 грн, та зобов`язати Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» припинити нарахування позивачу за послугу з постачання теплової енергії (змінної частини) витраченої на загальнобудинкові потреби для опалення будинку [ADDRESS] , яка не надається. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 серпня 2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. 15.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовної заяви, виходячи з наступного. 01 травня 2019 року набрав чинності Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Міністерство Регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України видало Наказ №315 від 22.11.2018р. «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», що вступала в силу спільно з вищезазначеним Законом України також із 01.05.2019р. Квартира [ADDRESS] відключена від системи централізованого постачання будинку. Транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи теплопостачання через квартиру [ADDRESS] не проходять. Тому, по вказаному особовому рахунку нарахування проводиться за теплову енергію на загальнобудинкові потреби відповідно до норм чинного законодавства, а саме: вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VII, Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених ПКМУ №830 від 21.08.2019, наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 22.11.2018 №315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» із змінами та доповненнями згідно тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради. 17.01.2025\~рішенням Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~у справі №161/14004/24 за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу в сумі 6024,00 грн було відмовлено у задоволенні позовних вимог. В зв`язку цим підприємством було проведено перерахунок плати за послугу з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби. По особовому рахунку, квартири [ADDRESS] станом на 01.09.2025 заборгованість становить 6941,12 грн, в т.ч.: по рішенню суду від 17.01.2025 №161/14004/2 заборгованість становитиме 3 421,24 грн. Окрім цього, зазначають, що [PERSON] звернулася до Головного управління держпродспоживслужби у Волинській області з метою проведення перевірки правильності здійснення нарахувань, за результатами перевірки було складено акт від 31.07.2025 №012/05.01-07, згідно якого встановлено, що порушень підприємством не виявлено. 10.02.2025 до суду через систему «Електронний суд» від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вона заперечує проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові та висловлених її представником в судовому засіданні, просила їх задовольнити. Представник позивача Ковальчук С.О. в судовому засіданні пояснила, що 17\~січня 2025\~року Луцький\~міськрайонний суд\~Волинської області\~у справі №161/14004/24 ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволенні позову Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу в сумі 6024,00 грн за ненадану послугу з постачання теплової енергії (змінної частини) витраченої на загальнобудинкові потреби для опалення будинку [ADDRESS] , а тому відповідач зобов`язаний списати позивачу борг в сумі 6024,30 грн, та припинити нарахування позивачу за надані послуги з постачання теплової енергії (змінної частини) витраченої на загальнобудинкові потреби для опалення будинку [ADDRESS] яка не надається. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти вимог та доводів позивача заперечив з підстав їх необґрунтованості, які викладені у відзиві на позовну заяву. Просив в задоволені позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти вимог та доводів позивача заперечив з підстав їх необґрунтованості, які викладені у відзиві на позовну заяву. Просив в задоволені позову відмовити. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3\~ст. 3 ЦПК України\~передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1\~ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , дана обставина була встановлена рішенням Луцького міськрайонного\~суду Волинської\~області у\~справі №161/14004/24 від\~17.01.2025.\~Вказана квартиравідключена від системи централізованого постачання будинку. 17\~січня 2025\~року Луцьким\~міськрайонним судом\~Волинської області\~у справі №161/14004/24 ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволенні позову Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 6024,30 грн. В зв`язку\~ухваленням рішенням\~Луцьким міськрайонним\~судом Волинської\~області у\~справі №161/14004/24 17 січня 2025, позивач просить списати з нього борг у розмірі 6024,30 грн, який був нарахований за період з 01.11.2022 по 01.07.2024. Проте, після ухвалення рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі №161/14004/24 від 17 січня 2025, ДКП «Луцьктепло» позивачу було проведено перерахунок оплати за послуги по теплопостачанню з 01.11.2022 по 01.06.2024, який становить 3421,24 грн, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 72-74). Таким чином, судом встановлено, що сума боргу, яку просить списати позивач у розмірі 6024,30 грн вже перерахована відповідачем і за вказаний період становить 3421,24 грн, зазначене не заперечувалось представником позивача в судовому засіданні. Разом з тим, встановлено, що сума 6941,12 грн. - це заборгованість, яку нарахував відповідач позивачу за період з 01.11.2022 по 01.09.2025, і це інша сума, ніж та, яку просить списати позивач з відповідача (6024,30 грн). Щодо позовної вимоги зобов`язати Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» припинити нарахування позивачу за послугу з постачання теплової енергії (змінної частини) витраченої на загальнобудинкові потреби для опалення будинку [ADDRESS] яка не надається, суд зазначає наступне. Після ухвалення\~рішення Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~у справі №161/14004/24 17 січня 2025, відповідачем було проведено перерахунок позивачу плати за послуги по теплопостачанню з 01.11.2022 по 01.09.2025. Нарахування за послуги по теплопостачанню з 01.11.2022 по 01.09.2025 здійснювалося відповідно вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VII, Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених ПКМУ №830 від 21.08.2019, наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 22.11.2018 №315 «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» із змінами та доповненнями згідно тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Луцької міської ради, з врахуванням що квартира [ADDRESS] відключена від системи централізованого постачання будинку. Відповідно до п.п. 8, 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, (чинних на час виникнення спірних правовідносин) послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір). Споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно п.п.36-39 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). У разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості виконавець проводить перерахунок вартості послуги в установленому законодавством порядку та сплачує споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законом або договором. Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Відповідно до ст.10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів; обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою. Згідно ч.6 ст.10 вказаного Закону обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Відповідно до ст.67, 162 ЖК України, Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Так як законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 382 ЦК України визначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Пунктом 2 ч.1 ст.1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що допоміжні допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг, якою регламентовано розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень (розділ ІІІ Методики). У ч.2 Розділу 1 Методики зазначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень; Відповідно до розділу ІІІ Методики визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення (Qопз.б.п) здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики. Для приміщень з індивідуальним опаленням та окремих приміщень з транзитними мережами опалення, окрім визначеної частки спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у ці приміщення від транзитних ділянок трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, що прокладені у цих приміщеннях (Q відкл.пр). Для визначення обсягів використання теплової енергії в приміщеннях споживачів, які обладнані індивідуальним опаленням у будинках переважно використовується спрощений метод, згідно пункту 8 розділу IV Методики розподілу у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку - 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів - 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості - відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку. Пунктом 12 розділу IV Методики також передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Таким чином, обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця. Отже, власники (користувачі) квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Крім цього, суд зазначає, що [PERSON] зверталася до Головного управління держпродспоживслужби у Волинській області з метою проведення перевірки правильності здійснення нарахувань, за результатами якої було складено акт від 31.07.2025 №012/05.01-07, відповідно до якого, встановлено відсутність порушень законодавства ДКП «Луцьктепло». На підставі вищевикладеного, позивач, як користувач квартири [ADDRESS] , яка обладнана системою індивідуального опалення, зобов`язаний нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення. Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про списання боргу 6024,30 грн та зобов`язання вчинити певні дії слід відмовити. Відповідно до вимог п.2 ч.2\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: dismissed