Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача 25.08.2025 до Богуславського районного суду Київської області звернулось Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ЦИКЛ ФІНАНС» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. №8) із позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 36 150, 14 грн., судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 липня 2018 року між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ\~ДНІПРО» (далі - АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО») та [PERSON] укладено Кредитний договір №22039000070235, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування ними на строк до 25 липня 2020 року. Після підписання кредитного договору відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування ними та комісію, що передбачена кредитним договором. Банком, як кредитором, умови щодо надання грошових коштів у строкове платне володіння виконані повністю. Натомість, відповідач, як позичальник, умови щодо своєчасного повернення грошових коштів не виконав, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість, яка станом на дату подачі позову становить 35 391,15 грн. та складається з: 18\~413,71 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 4\~397,43 грн. - прострочена заборгованість по відсотках; 12\~580,01 грн. - прострочена заборгованість по комісії. 15 грудня 2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. Внаслідок укладення договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги за кредитним договором від 25 липня 2018 року №22039000070235. Оскільки відповідачем зобов`язання з повернення кредитних коштів своєчасно не виконано позивачем також заявлено вимогу про стягнення у відповідності до ст. 625 ЦК України суми боргу з урахуванням 3 % річних за Кредитним договором, що становить 107,46 грн. та з урахуванням індексу інфляції у розмірі 651, 53 грн. З урахуванням викладеного, позивач, діючи через свого представника, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 25 липня 2018 року №22039000070235 у сумі 35\~391,15 грн. та відшкодувати витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 2 422,4 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн. 2. Процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 25.08.2025 головуючою суддею визначено суддю Буравову К.І. (а.с.116). 26.08.2025 суддя у відповідності до ч. 6 ст. 187 ЦПК України звернулася до відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] (а.с.117). 04.09.2025 до суду надійшла відповідь на запит за № 23-23/3292/2025 від 01.09.2025, з якої вбачається, що інформація стосовно місця проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , відсутня в реєстрі територіальної громади (а.с.118). 08.09.2025 суддею було надіслано запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області про надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача\~\~ [PERSON] (а.а.122). Згідно відповіді за № 3131 від 24.09.2025, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.122 на звороті). Ухвалою судді від 25.09.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін (а.с.123-124). 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 25 липня 2018 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №22039000070235 (а.с. 98-100). Відповідно до п. 1.1 вказаного кредитного договору банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. Згідно п. 1.2 кредитного договору банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 23\~693,87 строк кредитування 24 місяці, кінцева дата повернення кредиту 25 липня 2020 року, цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: 3,5% від Суми кредиту; Процентна ставка за користування кредитом фіксована та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 56,0% річних. Пунктом 1.3 Договору було визначено, що Банк формує графік платежів, який викладено у розділі 4 договору із зазначенням сум погашення основного боргу, сплати процентів, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок Клієнта - [NUMBER] , відкритий в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (п. 1.4 Кредитного договору). У пункті 2.1 Договору зазначено, що платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів. Відповідно до пункту 2.2 Договору дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в графіку платежів, який викладений в розділі 4 Договору. Графік платежів, розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором наведено в розділі 4 Договору. До кредитного договору також долучено паспорт споживчого кредиту з підписом [PERSON] , який містить детальну інформацію щодо укладеного між ним та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» кредитного договору: кредит на 24 місяці, мета споживчі цілі, спосіб надання безготівково, шляхом перерахування коштів на придбання товару, у строк, визначений кредитним договором (а.с. 99-100). Отже, уклавши даний кредитний договір, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір оформлений сторонами у письмовій формі. На підтвердження виконання АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» зобов`язання з перерахування відповідачу [PERSON] кредитних коштів за Кредитним договором від 25.07.2018 №22039000070235, надано копію виписки по особистому рахунку відповідача за період з 25.07.2018 по 14.12.2021, з якої убачається, що АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» перераховано кредитні кошти в сумі 23\~693,87 грн. на особистий рахунок [NUMBER] , як це передбачено умовами кредитного договору. Відповідно до виписки [PERSON] користувався кредитними коштами як це передбачено умовами кредитного договору, однак свої зобов`язання не виконував в повному обсязі та вчасно не повернув кредитні кошти (а.с. 9-76). 15.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено договір факторингу №15/12/21 відповідно до якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до Боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (п.1.1). Пунктом 1.2 Договору передбачено, що внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, Фактор заміняє Клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за Кредитними договорами. Відповідно до п. 6.2.2 договору факторингу права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток 3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до Додатку №3 до даного договору в день підписання Договору та набрання ним чинності. Пунктом 6.6 Договору факторингу передбачено, що фактор протягом 10 робочих днів з моменту переходу до фактора права вимоги зобов`язаний письмово повідомити боржників про відступлення права вимоги за формою згідно Додатку №5 до цього Договору. Пунктом 6.6 договору факторингу передбачено, що фактор протягом 10 робочих днів з моменту переходу до фактора права вимоги зобов`язаний письмово повідомити боржників про відступлення права вимоги за формою згідно Додатку №5 до цього Договору. Відповідно до п. 7.1 договору фактор здійснює фінансування клієнта у спосіб визначений ч. 1\~ст. 1084 ЦК України\~шляхом купівлі у нього права грошової вимоги. В якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги, фактор передає в розпорядження клієнта грошові кошти в розмірі , що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 9 500 001,00 грн. без ПДВ за плату. Згідно з п. 7.2 договору фактор здійснює оплату клієнту шляхом перерахування суми, що вказана в п. 7.1 цього Договору, на вказаній у реквізитах до цього договору рахунок, в день підписання Договору та Акту приймання-передачі прав вимог. Відповідно до акту приймання-передачі прав вимоги за вказаним Договором факторингу від 15 грудня 2021 року № 15/12/2021, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» передав, а ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» прийняв права грошових вимог станом на дату підписання сторонами договору згідно з реєстром боржників та додатком 1 до цього акту. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 35\~391,15 грн., з яких: 18\~413,1 грн. сума заборгованості по тілу кредиту; 4\~397,43 грн. сума заборгованості за відсотками, 12\~580,01 грн. заборгованість по комісії (а.с. 79). Відповідно до платіжної інструкції №3251 від 15.12.2021, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» сплатило АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» 9 500 001,00 грн. за договором факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 (а.с.95). Згідно з наданим позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №22039000070235 від 25.05.2018, [PERSON] , має заборгованість в розмірі 35\~391,15 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту 18\~413,71 грн, заборгованість по відсотках 4\~397,43 грн, заборгованість по комісії 12\~580,01 грн. (а.с.107-108). Позивачем також здійснений розрахунок інфляційних втрат за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 у розмірі 651,53 грн. та 3% річних за період з 15.12.2021 по 23.02.2022 у розмірі 107,46 грн. (а.с.3). 4. Застосовані норми права. Відповідно до ч.1\~ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10\~ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до\~ст. 11 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно із ч. 1, ч. 2\~ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Відповідно до положень ч.1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст.\~526,\~615 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строки та умови надання грошових коштів у позику, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору на таких умовах. Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб`єкту-фактору за плату (Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~визначено, що факторинг є фінансовою послугою). Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття «продаж дебіторської заборгованості» та «продаж прав боргових вимог». Таким чином, факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до\~ст. 1077 ЦК України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з\~ст. 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями\~1050,\~625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. За змістом ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 2 Інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. 5.Мотиви та висновки суду Судом встановлено, що 25 липня 2018 року між Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір №22039000070235, а 15 грудня 2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №15/12/21 відповідно до якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право нового кредитора, в тому числі до відповідача за кредитним договором №22039000070235. Судом установлено, що відповідач здійснив часткове погашення заборгованості за кредитним договором, а саме: за тілом кредиту 5 280 грн 16 коп., за процентами 643 грн 34 коп., за комісією 3 176 грн 50 коп. Водночас відповідач, порушуючи умови кредитного договору, свої зобов`язання щодо погашення заборгованості у повному обсязі належним чином не виконував, унаслідок чого утворилась заборгованість, яка в частині основної суми кредиту та процентів підлягає стягненню з відповідача. Належних доказів на спростування висновків суду відповідачем не надано. Разом з тим, суд звертає увагу, що 10.06.2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. У зв`язку з цим в Закон України\~«Про захист\~прав споживачів» були внесені зміни і ст.11 визначено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п.4 ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч.2 ст.8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ч.1ст.11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. На підставі з ч.5 ст.12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням наведеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту лише у разі, якщо споживач звертається за такою інформацією частіше ніж один раз на місяць. Водночас умова договору про споживчий кредит, укладеного після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування», якою передбачено оплатність надання інформації про стан кредитної заборгованості у випадку її надання споживачу один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої, другої статті 11 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19. Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Так, в п.1.2 Кредитного договору №22039000070235 від 25.07.2018 передбачена сплата позичальником/відповідачем щомісячної комісії за обслуговування Кредиту: 3,5% від суми кредиту. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 25.07.2018 по 14.12.2021 відповідачу нараховано 15\~756,51 грн комісії, з яких сплачено 3\~176,50 грн., а заборгованість складає 12\~580,01 грн. Встановивши у кредитному договорі № 22039000070235 від 25.07.2018 умову про сплату позичальником комісії за обслуговування кредиту, банк не конкретизував, які саме послуги надаються позичальнику за відповідну плату. За таких обставин зазначена комісія не пов`язана з наданням конкретних та визначених послуг, а її розмір, з урахуванням умов кредитування, зокрема суми кредиту та розміру процентів за користування ним, призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін на шкоду споживачу. За наведених обставин суд доходить висновку, що відповідні умови кредитного договору є несправедливими. З огляду на викладене, передбачений пунктом 1.2 кредитного договору обов`язок відповідача, як позичальника, сплачувати щомісячну комісію за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до частин першої, другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У зв`язку з цим правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 12\~580,01\~грн відсутні, а отже в цій частині позовні вимоги підлягають відмові. Визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню на користь позивача у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, суд виходить із такого. Частина коштів, сплачених відповідачем на погашення заборгованості за кредитним договором, була кредитодавцем зарахована в рахунок погашення комісії, сплата якої в ході судового розгляду визнана безпідставною у зв`язку з її незаконним нарахуванням. У зв`язку з цим сума комісії у розмірі 3 176 грн 50 коп., сплачена 04 лютого 2019 року, підлягає зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за основним зобов`язанням. Таким чином, розмір заборгованості за тілом кредиту становить: 18 413 грн 71 коп. 3 176 грн 50 коп. = 15 237 грн 21 коп. Позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача на його користь за період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року 3 % річних у розмірі 107 грн 46 коп. та інфляційних втрат у розмірі 651 грн 53 коп., нарахованих на суму заборгованості за тілом кредиту. Оскільки розмір заборгованості за тілом кредиту становить 15 237 грн 21 коп., суд здійснює відповідний перерахунок розміру інфляційних втрат та 3 % річних. Результати розрахунків інфляційних витрат: У період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року (71 день) - інфляційні виплати складають 539,14 гривень (15 237.21 * 1.03538325 15 237.21); Результати розрахунків 3% річних: У період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року (17 днів +54 дні ) 3% річних - 88,92 гривень (15 237.21*3/100/365*17 + 15 237.21*3/100/365*54). Будь-яких відомостей (доказів) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 22039000070235 від 25.07.2018, яка утворилася станом на 14 грудня 2021 року, у таких розмірах: заборгованість за тілом кредиту 15 237 грн 21 коп.; прострочена заборгованість за відсотками 4 397 грн 43 коп.; 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України 88 грн 92 коп.; інфляційні втрати 539 грн 14 коп.. Вказані суми підлягають стягненню в межах заявлених позивачем позовних вимог згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 20\~262, 70 гривень 6. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1, ч.2\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2\~422\~грн 40\~коп. за подання позовної заяви. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на суму 20 262 грн 70 коп., що становить 56,05\~% від загального розміру заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 357 грн 76 коп (2 422,40/100*56,05%),\~пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, а також інші витрати, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи чи підготовки до її розгляду. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19, витрати на професійну правничу допомогу за умови підтвердження обсягу та вартості наданих послуг підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від факту їх фактичної сплати, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. За умовами ч.ч. 3, 4\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат понесених ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» у зв`язку з розглядом в суді цієї справи, було надано до суду: копію договору №43453613 про надання правової допомоги від 02.01.2025; додаткову угоду №\~22039000070235\~від 15.08.2025, акт про підтвердження факту надання правничої допомоги від 15.08.2025 з детальним описом робіт на підставі договору від 02.01.2025, відповідно до якого адвокатом надано послуги на загальну суму 3\~000, 00 грн. Водночас, відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проаналізувавши зміст наданих позивачем документів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд, враховуючи предмет спору, обсяг виконаних адвокатом робіт, характер і складність справи, усталену судову практику у даній категорії справ, а також часткове задоволення позову у розмірі 56,05 %, доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1681 грн 50 коп. На підставі\~вищевикладеного та\~

Outcome: partial