Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 101120,14 грн. та судовий збір. Позов мотивує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Зразковий парус" з 28 червня 2019 року є Управляючою компанією багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом приймання-передачі від ТОВ "Управляюча компанія "Зразковий дім" в управління ТОВ "Управляюча компанія "Зразковий парус". ТОВ "Управляюча компанія "Зразковий парус" було укладено договори з обслуговуючими компаніями на утримання будинку. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Згідно інформації із сайту Судової влади та Єдиного державного реєстру судових рішень, 13 травня 2020 року [PERSON] звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовом до [PERSON] і [PERSON] , Житлово-Будівельного Кооперативу «Парус Парк», у якому просив визнати Договір № 1520/1012-18-01 про відступлення прав та заміну сторони в зобов`язанні від 12 грудня 2019 року недійсним як такий, що укладений другим із подружжя без його згоди, визнати недійсними як похідні: Договір № 1520/1012-18 про здійснення пайового внеску в Обслуговуючий кооператив «Житлово-Будівельний Кооператив «Парус Парк,» (нова редакція) від 12 грудня 2019 року, Додаток №3 до Договору № 1520/1012-18 про здійснення пайового внеску в Обслуговуючий кооператив «Житлово-Будівельний Кооператив «Парус Парк», (нова редакція) від 12 грудня 2019 року, та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,1 кв. м. (реєстраційний номер 2011742646101). \~ \~ \~ \~У подальшому подано уточнену позовну заяву, в якій [PERSON] просив визнати недійсним Договір №1520/1012-18-01 про відступлення права та заміну сторони в зобов`язанні від 12 грудня 2019 року. (Справа № 465/2644/20) Через даний судовий спір квартира [ADDRESS] перебуває у стані правової невизначеності, оскільки предметом спору є визнання недійсними правовстановлюючих документів на квартиру. 05.03.2025 року Франківським районним судом м. Львова прийнято рішення у справі №465/2644/20, згідно якого у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] , Житлово-Будівельного Кооперативу «Парус Парк» про визнання недійсним Договору № 1520/1012-18-01 про відступлення права та заміну сторони в зобов`язанні від 12 грудня 2019 року відмовити повністю. Отже, [PERSON] зобов`язана нести витрати з утримання її квартири [ADDRESS] , у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, користується вона цією квартирою чи ні. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Станом на 27.03.2025 заборгованість відповідача перед позивачем за оплату житлово-комунальних послуг становить 101\~120,14 грн. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був вимушений звернутися до суду з даними вимогами. Ухвала суду від 22.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено проведення засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у їх відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, повідомлялась належним чином, про причини не явки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала, будь-яких клопотань чи заяв на адресу суду не надходило. Згідно з ч.1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч.1\~ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Зразковий парус" є юридичною, особою, основним видом діяльності якої, є комплексне обслуговування об`єктів. 28 червня 2019 року ТОВ "Управляюча компанія "Зразковий дім" передало в управління ТОВ "Управляюча компанія "Зразковий парус" багатоквартирний житловий будинок з вбудованими об"єктами обслуговування, підземним паркінгом по [ADDRESS] , що підтверджується актом приймання-передачі від 28 червня 2019 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №431123820 від 12.06.2025, відповідачка є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи убачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг. До позовної заяви долучено ряд договорів з обслуговуючими компаніями на утримання будинку, зокрема, про надання послуг з обслуговування вивезення відходів пластику, з повного технічного обслуговування ліфтів, сервісного обслуговування дахової котельні, про надання послуг із технічного обслуговування газовикористовуючого обладнання, послуг з розподілу електричної енергії, послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, про технічне обслуговування засобів пожежної сигналізації та оповіщення людей про пожежу, про надання послуг з технічного огляду вантажного ліфта, про надання послуг з демонтажу старих лічильників тепла. Згідно довідки про нарахування та оплату послуг за утримання житла та комунальних послуг за період з червня 2019 року по березень 2025 року заборгованість відповідачки за послуги по утриманню будинку складає 101 120,14 грн. Проте, суд не може погодитися з даним розміром заборгованості, оскільки, як вбачається з Державного реєстру права власності на нерухоме майно право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] зареєстровано за відповідачкою 16.01.2020. За змістом статей\~322,\~360 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг визначено\~Законом України "Про житлово-комунальні послуги"\~. Пунктом 5 ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 5 ч. 2\~ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1, ч.2\~ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч.3\~ст. 20 цього закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Такі положення\~Закону України «Про житлово комунальні послуги»\~свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом). Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначено врегульовано вимогами\~Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". В силу вимог п. 10 ч. 1\~ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку"\~в обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, серед іншого, входить своєчасна сплата за спожиті житлово-комунальні послуги. Положеннями ч. 2\~ст. 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку"\~встановлено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Згідно зі\~ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України у справі № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року), оскільки згідно зі\~статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із\~ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Розрахунок заборгованості, який долучений до позовної заяви, свідчить про несплату відповідачкою наданих послуг, проте відповідачка набула право власності на спірну квартиру 16.01.2020, а тому суд вважає за необхідне стягнути суму заборгованості саме з січня 2020 року і до березня 2025 року у розмірі 91386,51 грн. З висновку, який міститься у постанові Верховного суду у справі № 686/6276/19 вбачається, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Позивачем доведено, а відповідачкою не спростовано факту надання житлово - комунальних послуг. В матеріалах справи містяться відповідні копії договору, розрахунків, які свідчать про належне виконання позивачем своїх послуг. Дані документи стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують факт надання відповідачу житлово-комунальних послуг, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування, оскільки не спростовані відповідачем. Відповідачкою у справі не доведено тієї обставини, що послугами, які надав позивач у спірний період, вона, відповідачка, фактично не користувалася. Доказів повної або часткової сплати вказаної заборгованості відповідачкою суду не надано. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2\~Постанови пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1статті 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1ст.141\~ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2736,53 грн. судового збору (91386,51*3028/101120,14) На підставі викаденого,

Outcome: partial