Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Ціна позову - 28338, 73 гривні. Свою позовну заяву позивач обґрунтував наступним. 29 квітня 2015 року, між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про це Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис №763. В шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] , про що 17.05.2016 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис №1083 та видано свідоцтво серії [NUMBER] . Починаючи з 2018-2019 років стосунки між сторонами зіпсувались. Боржник регулярно дозволяв собі нецензурні вираження на адресу заявника, цькував, залакував та маніпулював її материнськими почуттями. Тож, у травні 2022 року при першої можливості, для надання малолітній дитині сторін можливості рости в спокійній атмосфері та безпеці, заявником було прийнято рішення про розірвання шлюбу. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.08.2022 року, за цивільною справою №754/3054/22, провадження №2/754/3556/22, шлюб між ними з [PERSON] було розірвано. Після фактично припинення шлюбних відносин, за домовленістю сторін, їх малолітня донька [PERSON] залишилась проживати з матір`ю, в орендованій квартирі, що розташована за адресою - [ADDRESS] в якій мешкає разом з донькою до сьогоднішнього дня. Матеріальна допомога відповідача на утримання малолітньої доньки мала мінливий характер. Сума матеріальної допомоги визначалась особисто відповідачем та за час проживання батька окремо від дитини така матеріальна допомога постійно зменшувалась, а з лютого 2025 року взагалі припинилась. Факт того, що матеріальна допомога на утримання малолітньої доньки сторін припинилась з бажання відповідача підтверджуються постановою Деснянського районного суду міста Києва від 25.08.2025 року за справою про адміністративне правопорушення №754/12795/25, а саме судом з пояснень [PERSON] встановлено що « Колишній дружині допомагав матеріально, проте, після того, як на початку 2025 року відмовився надавати їй гроші та сказав, щоб вона подавала заяву про стягнення з нього аліментів…» Зважаючи на зазначене позивачем було прийнято рішення про звернення до суду з заявою в порядку наказного провадження про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. 28 березня 2025 року Деснянським районним судом м. Києва було видано судовий наказ №754/4482/25, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 26 березня 2025 року до досягнення дитиною повноліття. Не погоджуючись з висновками до яких дійшов суд під час видачі судового накзу №754/4482/25 в квітні 2025 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання його неповнолітньої доньки з частини заробітку (доходу) платника аліментів до 1/6 частини заробітку. Кхвалю Деснянського районного суду м. Кєва від 18.04.2025 року цивільну справу №754/5679/25 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів передано на розгляд Ізмаїльському міськрайонному суді Одеської області. Ухвалою Ізмаїдьського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2025 року відкрито провадження за цивільною справю Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. Судовезасідання за зазначеною цивільною справою призначено на 19.09.2025 року. В той же час, 14.04.2025 року Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження [NUMBER], про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , 2016 року народження та видано відповідну постанову про відкриття виконавчого провадженя. Відповідно до квитанції, оригінали яких містяться в мобільному додатку позивача «Приват 24», а паперової копії електронних доказів яких надано, як додаток до позовної заяви за період стягнення аліментів з 26.03.2025 року по 14.08.2025 року на рахунок позивача, який було зазначено як банківський рахунок для стягнення аліменті, надійшло коштів на загальну суму 42496,15 грн., тобто в середньому в місяць відповідач сплачував алімети у розмірі - 8499,23 грн. Дитина має базові потреби в їжі, воді, сні, безпеці та комфорті. Забезпечення цих потреб є основною для подальшого розвитку дитини. Важливо, щоб дитина мала доступ до здорової їжі, достатньо відпочивала та перебувала у безпечному середовищі. Дитина має право на розвиток своїх здібностей та талантів, на дослідження світу та самовираження. Це включає в себе доступ в їжі, розвитку здібностей та талантів, дійсно, частково задовольняються в рахунок аліментів, які з кінця березня 2025 року призначені відповідно до судового наказу. При цьому, відповідач жодним чином не бере участі у лікуванні, придбанні медичного бладнення, не цікавиться здоров`ям дитини, що також відноситься до його батьківських обов`язків. Так за час коли відповідач з власного бажання відмовився надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки [PERSON] , а також коли аліменти на утримання малолітньої доньки були визначені відповідно до судового наказу Деснянського районного суду м. Кєв від 26.03.2025 року, а саме починаючи з січня 2025 року [PERSON] перенесла декілька захворювань, які значно погіршили загальне самопочуття дитини, а лікування таких вимагало значних матеріальних витат. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста НДСЛ «Охматдит» лікаря - гастроентеролога дитячого [PERSON] від 08.01.2025 року №мд_1670989 [PERSON] , 2016 р.н. було встановлено основний діагноз - хвороба шлунка та дванадцятипалої кишки, неуточненона, а також ряд супутніх діагнозів, таких як - кишкові гельмінтози, кишкові паразитарні захворювання, хвороба підшлункової залози, вторинна стеаторея, неспецифічний брижовий лімфаденіт, мезентеріальна лімфаденопатія. Зазначені захворюваня прявляються в болі у верхній частині живота (епігастрії) який може бути пекучим, ниючим або переймоподібним, печію, нудоту та блювання, відчуття тяжкості або розпирання після їжі, а також зміни в апетиті. Через подібні стани [PERSON] мала пропуски школи, а також через незначні стани, в січні та лютому 2025 року позивач булла вимушена відповідачеві відмовляти у зустрічах з донькою, які б мали добовий і більше термін. Також консультативним висновком лікаря [PERSON] було призначено план лікування, якій окрім як визначення дієти, дотримання режиу с ну та гігієжнічних правил включав в себе: мін.вода Рео - по декілька ковтків, до 800-900 мл. на добу *-10 днів +19, Сіліцеа Гастрогель - 3 пакета на добу - 2 тижні +22, фламін - 1 табл. На добу - 2 тижні +22, З 10.01.2025 року креон 10000-3 капсули на добу -7 днів, потім 2 капсули на добу 7 днів +17. Окрім того, зазначене підтверджується довідкою лікаря [PERSON] від 24.02.2025 року, якою встановлено що починаючи з 08.02.2025 року [PERSON] , 2016 року народження проходила курс лікування з приводу Синдрома циклічної ацетономічної блювати, вторинної стеатореї неспецифічног брижового лімфаденіту, лямбліозу, вторинної дуадентопатії. План лікування був докладно розписаний лікарем [PERSON] в переписці, яке відбулось між позхивачем та лікарем [PERSON] з використанням месенджеру «Вайбер», оригінал зберігається в додатку позивача та може бути наданий на огляд на вимогу суду, що підтверджується паперовою копією електронного доказу- переписка за 08.02.2025 року, між мозивачем та лікарем [PERSON] . Зазначений курс лікування вимагав значних матеріальних витат, нажаль позивач зберігла частину квитанції, які б підтверджували купівлю медичних препаратів для доньки, але ці квитанції підтверджують, що починаюяи з 14.02.2025 року по 25.03.2025 року позивачем було витрачено грошові кошти у розмірі 10466,46 грн. Позивач звертає увагу суду, що про перебіг лікуання відповідач був повідомлений. Що підтверджується паперовою копією електронного доказу - перепискою, що велась між позивачем та відповідачем з використанням месенджеру «Телеграм», а оригінал якої міститься в додатку позивача та може бути надана для огляду суду, показано, що відмовляючи відповідачеві у зустрічі з донькою позивач нагадала, що надала йому на ознайомлення розписану лікарем [PERSON] схему лікування. В період часу з 07.04.2025 року по 14.04.2025 року малолітня донька сторін - [PERSON] 2016 р.н., перебувала на амбулаторному лікуванні в стаціонарному закладі НДСЛ «Охматдит». Так мати звернулась до медичного закладу з скаргами на порушення ходи доньки, відмічаючи, що дитина стає навшпиньки після перенесення психо-емоційного навантаження, поступове погіршення ходи переросло в повну неможливість ставати на п`яти після перенесенного лікування лямбліозу в лютому 2025 року. За час проходження амбулаторного лікування, малолітній [PERSON] в супроводі матері - [PERSON] було проведено ряд оглядів у лікарів: логопед, огляд проведено 08.04.2025 року встановлено наявність дислалії,; Ортопед , огляд проведено 09.04.2025 року, встановлено діагноз - еквінусна деформація обох стоп, надано рекомендацію проведення рентгенографії обох стоп в положені стоя в 2х проекціях; лікаря ЛФК, огляд проведено 09.04.2025 року, встановлено діагноз - еквінусна деформація обох стоп, котрактури гомілково-стопних суглобів, надано рекомендації: заняття із фізичним терапевтом, парафіно-озокеритові аплікації на гомілково-стопні суглоби, массаж нижніх кінцівок. Офтальмолог, огляд проведено 11.04.2025 року; лікар ФРМ, огляд проведено 14.04.2025 року, надано рекомендації: пасивні та активні вправи на гомілково- стопні суглоби. Шарнірні та жорсткі гомілково-стопні (AFO) ортези на обидві нижні кінцівки. Амбулаторна реабілітація. Додатково проведено обстеження: Загальний аналіз крові проведено 08.04.2025 року, біохімічний аналіз крові прведено 10.02.2025 року. Rtg стоп (10.04.25). УЗД органів черевної порожнини проведено 11.04.2025 рку. Надано додаткові лікувальні рекомендації: Спостереження невролога за місцем проживання. Оформити соціальну допомогу згідно з наказом МОЗ України №454/4715/516 від 08.11.2001 р. розділу І пункту 3 п.п.3.20. код по МКХ-10: 060.0. Вітаміни групи В, ЛФК, легкий масаж. Зазначені, окрім документів які містяться в матеріалах медичної картки стаціонарного хворого №6238 розпочатої 07.04.2025 року та знаходяться на зберіганні в НДСЛ «Охматдит», а копії яких надано до суду, підтверджується випискою №6238 із медичної картки стаціонарного хворого від 14.04.2025 року, відповідно до якої встановлено діагноз малолітньої [PERSON] , 2016 року народження як: спадкова моторна та сенсорна невропатія, параплегія плюс, копія якої також надана як доказ до позовної заяви. Так на виконання рекомендації наданих лікарем 08.05.2025 року позивачем було придбано ортези на гомілкостопний суглоб-стопу у кількості 4 штук, вартістю 32000 грн., 03.06.2025 року позивачем придбано спеціалізовані дитячі сандалі вартістю 2700 грн., а вже 23.06.20255 року проведено коригування ортезів на гомілкостопний суглоб-стопу у кількості 2 штук, вартістю 1200 грн. Загалом при виконанні рекомендацій наданих лікарем, відповідно до виписки №6238 із медичної картки стаціонарного хворого від14.04.2025 року, позивачем витрачено коштів на загальну суму - 35900 грн. Додатково повідомляє, що про перебіг лікування з 07.04.2025 року по 14.04.2025 року відповідач був повідомлений. Що підтверджується паперовою копією електронного доказу- перепискою, що велась між позивачем та відповідачем з використанням менеджеру «Телеграм», а оригінал якої міститься в додатку позивача та може бути надано для огляду суду. 25.07.2025 року у зв`язку з тим, що малолітня донька сторін на протязі останніх трьох місяців мала головні болі, позивач була вимушена звернутись за допомогою до медичного центру «Вітае», для проходження огляду у лікаря - дитячого невролога [PERSON] . Зазначеним оглядом лікар встановив діагноз - Цефалгія, з питанням. Та як додаткові обстеження призначила аналіз крові, а також МРТ головного мозку. На виконання приписів лікаря [PERSON] позивачем було проведено дослідження малолітньої доньки - [PERSON] на загальну суму 5150 грн., що підтверджується відповідними квитанціями медичних установ. Окрім того, під час знаходження на амбулаторному лікування доньки сторін - [PERSON] , зважаючи на те, що позивач не має власного транспортного засобу, а відповідач в минулому неодноразово відмовлявся від особистого транспортування доньки до медичних закладів, позивач була вимушена доставляти доньку [PERSON] до медичних закладів з використанням таксі фірми «Уклон», так за час проходження обстежень малолітньою донькою сторін [PERSON] , в період з 24.03.2025 року по 14.07.2025 року позивачем було витрачено 5591 грн. на транспортні витрати. Так позивачем [PERSON] було витрачено додаткових витрат на суму 56677,46 грн. Відповідно до викладеного відповідач зобов`язаний платити на користь позивача частину зазначених витрат, а саме 28 338,73 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01 вересня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16 вересня 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву про стягнення додаткових витрат на утримання малолітньої дитини, відповідно до якої просив врахувати. Оскільки на його утриманні знаходяться: його дружина [PERSON] , яка не працює і перебуває у декретній відпустці, її син від першого шлюбу [PERSON] , його донька [PERSON] , яка має проблеми по здоров`ю і знаходиться на постійному контролі лікарів та постійному медикаментозному лікуванні, також враховуючи, що він допомагає його батькам пенсіонерам, а особливо враховуючи хворобу батька все це потребує фінансових витрат, що значно погіршує його матеріальне становище. 21 жовтня 2025 року представником позивача [PERSON] , адвокатом Рясна А.В. подано відповідь на відзив, відповідно до якого зазначено що відповідачем не надано жодних достатніх та допустимих доказів на підтвердження тверджень висвітлених в відзиві на позовну заяву, а стороною позивача в той же час спростовано викладену інформацію та підтверджено відповідними доказами, вважають що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. 27 листопада 2025 року представником позивача [PERSON] ,адвокатом Рясна А.В. на адресу суду подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 22 717,73 грн., в якості додаткових витрат на утримання малолітньої доньки [PERSON] 27 листопада 2025 року відповідачем [PERSON] подано заяву, відповідно до якої зменшені позовні вимоги підтримав та просить задовольнити. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процессу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 1 СК України - Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2015 року, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.08.2022 року. Від даного шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 17.05.2016 року. Судовим наказом від 28 березня 2025 року виданого Деснянським районним судом м. Києва стягнуто з [PERSON] , [INFO] , [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 26 березня 2025 року до досягнення дитиною повноліття. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 14.04.2025 року державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Шолох Г.С. відкрито ВП [NUMBER] з виконання судового наказу №754/4482/25 виданого 04.04.2025 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 26 березня 2025 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії зарахувань «Приват 24», які містяться в матеріалах справи вбачається, що за період стягнення аліментів з 26.03.2025 року по 14.08.2025 року з [PERSON] на рахунок позивача [PERSON] , за виконавчим провадженням № [NUMBER] по справі №754/4482/25 стягнуто коштів на загальну суму 42496,15 грн. Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Частиною 2 статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII(дата набуття чинності для України: 27.09.1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Відповідно до вимог ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також з той батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду,з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Предметом доказування в справах даної категорії є наявність особливих обставин для понесення додаткових витрат, інших істотних обставин. Спір між батьками щодо розміру додаткових витрат може бути вирішено судом. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 по справі № 6-1489цс17 та від 08 травня 2018 року у справі № 272/118/17. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до консультативного висновку спеціаліста НДСЛ « Охматдит» лікаря - гастроентеролога дитячого [PERSON] від 08.01.2025 року №мд_1670989 [PERSON] , 2016 р.н. було встановлено основний діагноз - хвороба шлунка та дванадцятипалої кишки, неуточненона, а також ряд супутніх діагнозів, таких як - кишкові гельмінтози, кишкові паразитарні захворювання, хвороба підшлункової залози, вторинна стеаторея, неспецифічний брижовий лімфаденіт, мезентеріальна лімфаденопатія. Окрім цього, період часу з 07.04.2025 року по 14.04.2025 року малолітня донька сторін - [PERSON] 2016 р.н., перебувала на амбулаторному лікуванні в стаціонарному закладі НДСЛ «Охматдит». Копією виписки №6238 із медичної картки стаціонарного хворого від 14.04.2025 року, вбчається, що встановлено діагноз малолітньої [PERSON] , 2016 року народження як: спадкова моторна та сенсорна невропатія, параплегія плюс. 08.05.2025 року позивачем було придбано ортези на гомілкостопний суглоб-стопу у кількості 4 штук, вартістю 32000 грн., видаткова накладна №08/05 від 08.05.2025, 03.06.2025 року придбано спеціалізовані дитячі сандалі вартістю 2700 грн. товарний чек №17, 23.06.20255 року коригування ортезів на гомілкостопний суглоб-стопу у кількості 2 штук, вартістю 1200 грн., рахунок - фактура №23/06 від 23.06.2025 р. 25.07.2025 року позивач зверталась за допомогою до медичного центру «Вітае», для проходження огляду у лікаря - дитячого невролога [PERSON] . Зазначеним оглядом лікар встановив діагноз - Цефалгія ?. Та як додаткові обстеження призначила аналіз крові, а також МРТ головного мозку. На виконання приписів лікаря [PERSON] позивачем було проведено дослідження малолітньої доньки - [PERSON] на загальну суму 5150 грн., що підтверджується відповідними квитанціями медичних установ. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем належними, допустимими та достатніми доказами доведено понесення нею додаткових витрат на дитину, які викликані особливими обставинами. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Суд звертає увагу, що відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків, суд відносить частину витрат на іншого. Окрім того, суд враховує та бере до уваги заяву позивача про зменшення позовних вимог в розмірі 22 747,73 грн. в якості додаткових витрат на утримання малолітньої доньки [PERSON] , а також визнання відповідачем даної суми. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, та виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, закріпленому в ст. 141 СК України, суд приходить до переконання, що з відповідача підлягає стягнення додаткових витрат на утримання доньки, а відтак позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved