Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на період навчання, до досягнення [PERSON] , 23 років, за умови продовження навчання, починаючи з моменту звернення до суду. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 13.06.2007 року було розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . [INFO] сину [PERSON] виповнилося 18 років і він є студентом 1 курсу денної форми навчання за контрактом, факультету геодезії, землеустрою та агроінженерії Одеського державного аграрного університету, спеціальність 208 «Агроінженерія». Оскільки син навчається на денному відділенні, він не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Позивачка зазначила, що вона не працює, їй одній тяжко утримувати сина. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, оскільки інших дітей на утриманні у нього немає, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 22.12.2023 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, але надала заяву, яка зареєстрована в канцелярії Подільського міськрайонного суду Одеської області за вх.№3842 від 19.03.2024 року, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні про отримання поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та відзиву від відповідача до суду не надходило. Також, судові повістка повернулись на адресу суду із довідкою «Укрпошти» та відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як встановлено судом, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.12.2004 року відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] - матір`ю. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 05.02.2019 року повторно, шлюб між чоловіком [PERSON] і [PERSON] 04.11.2014 року розірвано, актовий запис №41. Прізвище дружини після державної реєстрації розірвання шлюбу « [PERSON] ». Згідно довідки про навчання від 04.12.2023 року №189, виданої Одеським державний аграрним університетом, [PERSON] , дійсно навчається в Одеському державному аграрному університеті, на денній формі навчання за контрактом, на 1 курсі факультету геодезії, землеустрою та агроінженерії спеціальності 208 «Агроінженерія», термін навчання з 01.12.2023 року по 30.098.2027 року. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Згідно ч.1 ст.199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, якщо вона продовжує навчання, але не більше ніж досягнення нею 23-х річного віку за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень ст. 182 СК України, відповідно до якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Доказів неможливості надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу на період навчання сина, відповідачем не представлено. Оскільки питання матеріальної допомоги між сторонами у позасудовому порядку не врегульовано, добровільно відповідач аліменти на час навчання не сплачує, тому з відповідача слід стягнути аліменти у судовому порядку у розмірі, запропонованому позивачкою. Твердження позивача про те, що відповідач повинен сплачувати аліменти у розмірі не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є безпідставними, оскільки Сімейним законодавством не передбачено, що розмір аліментів, які стягуються на утримання повнолітньої дитини, зумовлений розміром прожиткового мінімуму, [PERSON] не є дитиною у віці від 6 до 18 років, [INFO] йому виповнилось 18 років. Відповідно до ст. 191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід рахувати з 21.12.2023 року. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial