Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит Капітал» позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, Позичальник) про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2733179 від 02.08.2020 року в загальному розмірі 42 529,31 грн, з яких: 14 665,30 грн заборгованість за тілом кредиту; 27 864,01 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. Також позивач просить стягнути з відповідача: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 02.08.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» (далі первісний кредитор, Товариство) та відповідачем був укладений у електронній формі договір про надання споживчого кредиту № 2733179, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти (кредит) у розмірі 15 000,00 грн на умовах, визначених договором та Паспортом споживчого кредиту, а саме: сума кредиту 15 000,00 грн; п. 1.4 Договору строк кредиту становить 10 днів; проценти нараховуються щоденно, за фіксованою процентною ставкою (зокрема, стандартна ставка 1,90 % на день; знижена ставка 1,33%, застосовується за умов повного і своєчасного погашення); п. 3.1 Договору проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачеві кредит у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на зазначену в договорі платіжну картку, що підтверджується повідомленням платіжного провайдера та банківською випискою (витребуваною судом за клопотанням позивача). У подальшому відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 21.04.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» (Кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» (Новий кредитор, позивач) було укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021, відповідно до якого позивач набув статусу нового кредитора та право грошової вимоги до боржників первісного кредитора, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 2733179 від 02.08.2020 року. Позивач у позовній заяві зазначив, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача складає 42 529,31 грн, з яких: 14 665,30 грн заборгованість за тілом кредиту; 27 864,01 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. У підтвердження зазначеного позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором, з якого вбачається, що проценти у сумі 27 864,01 грн нараховані за період користування кредитом, виходячи із щоденної процентної ставки 1,90 % та фактичного залишку заборгованості за кредитом 14 665,30 грн, загалом за 100 календарних днів (10 днів строку кредитування + 90 днів періоду прострочення). На адресу відповідача направлялася досудова вимога про погашення заборгованості, однак належним чином зобов`язання не виконані. Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, за клопотанням позивача витребувано докази у банківській установі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час судового розгляду повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання, поштові відправлення повернулися до суду з відмітками про відсутність адресата за вказаною адресою. Відзиву на позовну заяву, клопотань чи доказів від відповідача до суду не надходило. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим зобов`язанням у розумінні ст. 509 ЦК України: позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту та сплатити проценти, а кредитор має право вимагати виконання зобов`язання. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти. Щодо форми та укладення договору Відповідно до ст. 207, ч. 2 ст. 639 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано, зокрема, в електронному документі, а сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем. Згідно з Законом України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. З наданих матеріалів (договір про надання споживчого кредиту № 2733179 від 02.08.2020, Паспорт споживчого кредиту, довідка про ідентифікацію позичальника, повідомлення платіжного провайдера, банківська виписка) вбачається, що: відповідач пройшла процедуру ідентифікації; договір укладений в електронній формі за допомогою ІТС кредитодавця; договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором; на платіжну картку відповідача 02.08.2020 / 03.08.2020 фактично зараховані грошові кошти в сумі 15 000,00 грн. Отже між первісним кредитором та відповідачем належним чином укладений кредитний договір, за яким відповідач отримала кредитні кошти. Щодо виконання відповідачем зобов`язань З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач зобов`язання зі своєчасного повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість: 14 665,30 грн за тілом кредиту; 27 864,01 грн за процентами. Доказів повного або часткового погашення цієї заборгованості відповідачем суду не надано. Щодо відступлення права вимоги Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги; предметом договору факторингу може бути як наявна вимога, так і вимога, що виникне в майбутньому. З наданого договору відступлення прав вимоги № ККАУ-21042021 від 21.04.2021, Акту приймання-передачі Реєстру боржників, Витягу з реєстру боржників та платіжної інструкції вбачається, що: на момент укладення договору відступлення права вимоги кредитний договір № 2733179 уже був укладений (02.08.2020) та діяв; право грошової вимоги до [PERSON] включене до переліку вимог, що відступалися; новий кредитор сплатив первісному кредитору плату за відступлення права вимоги. Договір відступлення прав вимоги недійсним у встановленому законом порядку не визнавався, доказів протилежного суду не подано, тому діє презумпція правомірності цього правочину (ст. 204 ЦК України). Отже, суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ» належним чином набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2733179 від 02.08.2020 року, і є належним позивачем у справі. Щодо розміру заборгованості та меж стягнення процентів Ключовим для\~вирішення спору\~є питання\~про обґрунтованість\~нарахування процентів\~у сумі\~27\~864,01\~грн. Згідно з п. 1.4 Договору строк кредиту становить 10 днів. Відповідно до умов Договору та Паспорта споживчого кредиту: проценти нараховуються у фіксованому щоденному розмірі (зокрема, стандартна ставка 1,90 % на день від фактичного залишку заборгованості); п. 3.1 передбачає нарахування процентів за методом «факт/факт», але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. З розрахунку\~заборгованості,\~наданого позивачем,\~убачається,\~що проценти\~в сумі\~27\~864,01\~грн нараховано виходячи\~з щоденної\~ставки 1,90\~%\~на фактичний\~залишок тіла\~кредиту 14\~665,30\~грн за 100\~днів (10 днів строку кредитування + 90 днів прострочення). Це підтверджується співвідношенням: 14 665,30 грн ? 1,90 % ? 100 днів ? 27 864,01 грн. Разом з тим, правова можливість кредитодавця (а отже і нового кредитора) нараховувати договорні проценти обмежена строком кредитування, визначеним договором, а після його спливу у разі невиконання зобов`язання права кредитора підлягають захисту в межах ст. 625 ЦК України (індекс інфляції та 3 % річних), якщо такі вимоги заявлені. На\~переконання суду\~ припис\~абзацу другого\~ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України\~щодо сплати\~процентів «до\~дня повернення\~позики» може\~застосовуватися лише\~в межах узгодженого сторонами строку кредитування; право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки у подальшому охорона прав кредитора забезпечується нормою ст. 625 ЦК України. У даному випадку позивач не заявляв окремих вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за ст. 625 ЦК України, а просить стягнути саме договорні проценти, нараховані за період, що значно перевищує строк кредитування (10 днів). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що правомірним є нарахування договорних процентів лише в межах строку кредитування 10 днів, визначених п. 1.4 Договору; На думку суду нарахування договорних процентів за 90 днів прострочення (понад строк кредитування) суперечить нормам ст. 1048, 1050, 625 ЦК України. Оскільки позивач\~нарахував проценти\~в сумі\~27\~864,01\~грн за\~100\~днів,\~суд вважає\~обґрунтованим стягнення\~процентів лише\~за 10\~днів строку\~кредитування,\~що становить\~ 2 786,40 грн. Тому суд\~вважає доведеним\~та таким,\~що підлягає\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача:\~заборгованість за\~тілом кредиту\~ 14\~665,30\~грн;\~заборгованість за\~процентами,\~нарахованими в\~межах строку\~кредитування (10\~днів) 2 786,40 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача (14 665,30 грн + 2 786,40 грн) становить 17 451,70 грн. У решті позовних вимог слід відмовити як необґрунтованих та таких, що суперечать наведеним нормам матеріального права Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати за загальним правилом на відповідача у разі задоволення позову. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, а також поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги, актом виконаних робіт та детальним описом наданих послуг. Клопотань про зменшення цих витрат від відповідача не надходило. Разом з тим, позов задоволено частково. Частка задоволених позовних вимог становить: (17 451,70 грн ? 100 %) : 42 529,31 грн ? 41,03 %. Отже, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: судовий збір: 2 422,40 грн ? 41,03 % ? 994,02 грн; витрати на професійну правничу допомогу: 8 000,00 грн ? 41,03 % ? 3 282,76 грн. Оцінивши докази в їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд доходить висновку, що вимоги ТОВ «ФК КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підлягають частковому задоволенню у вказаному вище розмірі.

Outcome: partial