Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовну заяву обґрунтовує тим, що 25 червня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та [PERSON] , було укладено кредитний договір № 8024998. 22.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 22012025/1, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 22.01.2025 до договору факторингу № 22012025/1 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов?язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № 8024998 від 25.06.2024 в розмірі 55278 грн. 00 коп. з- яких: - 16800 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 30078 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 8400 грн. сума заборгованості за пенею, які позивач просить стягнути. 16 травня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. 10.06.2025 року від представника відповідача адвоката Кулініченка Г.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просив в задоволенні позову відмовити. Відзив обґрунтовує тим, що заявлені вимоги повинні бути обґрунтовані належними доказами, зокрема щодо існування договірних відносин. Вважає, що позовна заява не містить достатніх доказів факту укладення договору, його умов та підтвердження виконання зобов`язань з боку сторін. Договір, навіть укладений в електронній формі, має відповідати вимогам щодо погодження істотних умов та чіткої фіксації волевиявлення сторін. Наявні матеріали не підтверджують настання таких правових наслідків. Таким чином, вважає заявлені вимоги -необґрунтованими. 20.06.2025\~року на\~адресу Обухівського\~районного суду\~Київської області\~через\~підсистему «Електронний\~Суд» від\~представника позивача\~ Ясинської\~Н.О.,\~надійшла відповідь\~на відзив.\~Свої доводи\~мотивує тим,\~що Кредитний\~договір укладений\~в електронній\~формі шляхом\~прийняття оферти\~відповідачем через\~введення одноразового\~ідентифікатора на\~сайті Товариства,\~що є\~свідченням його\~волевиявлення та\~погодження з\~усіма істотними\~умовами договору.\~Відповідач не\~надав жодних\~доказів несанкціонованого\~доступу або\~підробки електронного\~підпису,\~тому заперечення\~не\~спростовують\~дійсність правочину. Кредитні кошти фактично перераховані на картковий рахунок відповідача, який може підтвердити або спростувати. Позовні вимоги підтверджені відповідними документами, зокрема витягом з Реєстру боржників та листами первісного кредитора про переказ коштів. Враховуючи повний комплекс доказів, позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими і підлягають задоволенню. 12 вересня 2025 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області позовну заяву було залишено без руху для усунення вказаних недоліків. 17 вересня 2025 року через підсистему «Електронний Суд» представником позивача було подано заяву про усунення недоліків. 23 вересня 2025 ухвалою суду було призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направив. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі з урахуванням відзиву на позовну заяву. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 18 листопада 2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2,\~5\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути\~законним\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 25 червня 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , було укладено Договір Позики № 8024998, відповідно до умов якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Згідно п.1.3. Сума кредиту(загальний розмір) складає: 15000 гривень. Тип кредиту кредит 1.4. Строк кредиту 360 дні (день). 1.5. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.7.1. Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. 1.7.2. Знижена процентна ставка 1,48 % в день. 01.07.2024 між Відповідачем та Товариством було укладено Додаткову угоду до Договору № 8024998 про надання споживчого кредиту від 25.06.2024 року якою Сторони домовились збільшити суму кредиту на 1800,00 гривень, в зв?язку з чим погодили внести наступні зміни до Договору: 1.1 Викласти 1.1.3 Договору в новій редакції: «1.3. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 16800,00 гривень. Тип кредиту - кредит. 22.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено Договір факторингу № 22012025/1, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 22.01.2025 року до Договору факторингу № 22012025/1 від 22.01.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 55278 грн., з яких: - 16800грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; - 30078 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 8400 грн. сума заборгованості за пенею. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 р. у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 р. у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 р. № 127/33824/19. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ст. 625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 зроблений висновок, що\~стаття 625 ЦК\~поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями\~ст. 611 ЦК\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею за договором позики № 8024998 від 25.06.2024 в сумі 8400 грн. суд не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з наступного. Так, правові наслідки порушення зобов`язання встановлені\~статтею 611 ЦК України, серед яких, зокрема, сплата неустойки. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже пеня, як і штраф, є різновидом неустойки, порядок обчислення яких різниться і встановлюється умовами договору. Водночас, в силу положень ч. 1 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, вказаним вище положенням законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є, зокрема, договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають у тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічний висновок відповідає позиції Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, викладеній у постановах від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, від 18.10.2023 у справі № 706/68/23, від 21.01.2025 у справі № 751/3052/23, висновки якого щодо застосування норм права суд враховує до даних спірних правовідносин відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. З огляду на викладене, оскільки вказаний вище договір № 79671323 від 06.05.2024 року відповідно, нарахування неустойки за невиконання позичальником зобов`язань за цим договором проведено у період дії воєнного стану після 24.02.2022, така неустойка підлягає списанню на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Верховний Суд у своїх постановах від 16.10.2018 у справі № 914/2567/17, від 04.06.2020 у справі № 910/1755/19, від 28.07.2021 у справі №761/33403/17 вказав, що відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі №910/19199/21). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення (Верховний Суд у постанові від 14.06.2023 у справі № 755/15965/17). З огляду на викладене, оскільки нарахування неустойки первісним кредитором проведено неправомірно в період дії обмежень, він не набув права кредитора, тому вимога не є дійсною та не може бути відступлена за договором факторингу, відтак, недоведеним є факт виникнення такого права у позивача. За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в межах вказаної вище суми -16800 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; та 30078 грн. - сума заборгованості за відсотками; в іншій частині щодо стягнення пені позивачем не доведено правомірності її нарахування, а також переходу до нього права такої вимоги, тому суд прийшов до висновку, що у цій частині позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 133 УПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положенням ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» при зверненні до суду з позовом та зараховано до державного бюджету судовий збір в розмірі 3028,00 грн. згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 108405 від 15.04.2025. З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір 3028 грн. х (46878 грн. х 100 : 55278 грн.) : 100 = 2567,87 гривень.

Outcome: partial