Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 18.05.2018 року Острозьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (актовий запис № 34). Вказує, що від даного шлюбу вони дітей не мають. Зазначає, що шлюбні відносини між ними не склалися, оскільки починаючи з початку повномасштабного вторгнення з лютого 2022 року вони разом не проживають, у зв`язку із військовою службою чоловіка та її намір продовжувати свою кар`єру за кордоном. Вказує, що їхні стосунки цілком припинилися через серйозний негативний вплив війни і вигорання, а також через довготривалі в часі проблеми та невирішувані розбіжності. Вони не мають спільних планів на життя, між ними відсутній спір з приводу поділу спільного майна. Вважає, що шлюб між ними існує формально, так як вони разом як сім`я не проживають, фактичних шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, між ними відсутні будь-які формальні ознаки, які характеризують сім`ю. Вказала, що враховуючи їхнє перебування в різних країнах розірвати шлюб в інший спосіб, аніж в судовому порядку, не має можливості. Подальший зміст підтримувати сімейні відносини позивачка вважає недоцільним і таким, що суперечить інтересам обох сторін, спору щодо поділу майна не має, на примирення позивачка не згідна, що й спонукало звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 10.11.2025 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався, заперечень щодо позову до суду не подав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено,\~що сторони\~з 18.05.2018\~року перебувають\~у шлюбі,\~який зареєстрований\~Острозьким районним\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Рівненській\~області (актовий\~запис №34),\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії [NUMBER] від 18.05.2018 року. З доводів позивачки судом встановлено, що сторони впродовж тривалого періоду часу разом не проживають та наведена обставина щодо роздільного проживання відповідачем не заперечується. Відповідно до ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] втратили почуття любові один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки з лютого 2022 року вони як сім`я разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. Таким чином, шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу, а відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 30.10.2025 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved