Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов позов [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник, адвокат Рендюк Любов Іванівна, до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому представниця позивачки просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між позивачкою та відповідачем, зареєстрований 15 березня 2023 року в Чорнухинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Зазначає, що від шлюбу у сторін дітей немає, однак позивачка має сина від іншого чоловіка на утриманні та вихованні. У позові вказує про те, що сім розпалася через різні погляди на життя та суперечки і конфлікти на побутовому рівні. Сімейні відносини та ведення спільного господарства припинено в квітні 2025 року, а збереження шлюбу є неможливим. З посиланням на відповідні норми просить суд задовольнити позов і розірвати шлюб. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Вказаний вище позов 15.10.2025 отриманий судом і переданий на розгляд головуючого судді Асташева\~С.А., згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Своєю ухвалою\~від 07.11.2025,\~суддя Асташев\~С.А.,\~після отримання\~інформації про\~зареєстроване місце\~проживання відповідача\~у справі,\~прийняв позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи визначив провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначив на 01.12.2025, про що були повідомлені сторони у справі. У судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивачка [PERSON] скерувала до суду нотаріально посвідчену заяву у якій підтримала позовні вимоги, які просила задовольнити. Просила не надавати строк на примирення та у випадку неявки відповідача не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за адресою реєстрації та шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду. Відзив на позовну заяву до суду від нього не надходив, як і жодних клопотань чи заяв. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянув письмові матеріали справи, встановив фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідив та оцінив надані докази в сукупності, ухвалює рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України та доходить висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Фактичні обставини встановлені судом. Суд встановив, що між позивачкою [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 15 березня 2023 року, який зареєстрований Чорнухинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управлянні міністерства юстиції, про що складено актовий запис №\~04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15 березня 2023 року. Від шлюбу у сторін дітей немає. Заходів забезпечення позову та доказів не вживалося. Строк для примирення подружжю не призначався. Зупинення провадження у справі не здійснювалося. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд встановив, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, примирення між ними стало неможливим, як вказує позивачка, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини на особисту свободу. Висновки суду. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка не бажає більше перебувати у шлюбі із відповідачем, не бажає примиритися та зберегти шлюб, а відповідач не з`явився до суду та не подав жодних заяв у яких би вказав про своє бажання зберегти шлюб, а отже суд вважає, що наявні правові підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Судом з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає волі дружини і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Враховуючи вищезазначене, встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Розподіл судових витрат. Позивачка у позові зазначила, що не претендує на відшкодування за рахунок відповідача понесених судових витрат у справі. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 18, 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved