Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

До Рівненського районного суду Рівненської області звернулося ТОВАРИСТВО З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~"ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-\~КАПІТАЛ" (далі - позивач, ТОВ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ") із позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якій просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" заборгованість за кредитним договором №103749343 від 15.05.2021 у сумі 22450,00 грн, а також понесені судові витрати. Короткий зміст заяв по суті справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №103749343 від 15.05.2021 ТОВ "Мілоан" було надано відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн на загальний строк 15 днів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Окрім того, між ТОВ "Міолан" та відповідачем було погоджено Графік платежів за договором про споживчий кредит №103749343 від 15.05.2021, паспорт вказаного споживчого кредиту. ТОВ "Мілоан" свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору. 19.08.2021 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено договір відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т, у відповідності до умов якого до ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" перейшло право вимоги за кредитними договорами, зокрема і за договором №103749343 від 15.05.2021. У зв`язку із неналежним виконанням у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 22450,00 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн; заборгованість за відсотками 16500,00 грн; заборгованість за комісією становить 500,00 грн. Отже, термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не було погашено, у зв`язку з чим ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Від представника відповідача адвоката Дяденчука Анатолія Івановича до суду надійшов відзив на позов, в якому вказує, що відповідач [PERSON] не визнає позовних вимог ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" у повному обсязі, вважає їх необґрунтованими. Так, зазначає, що позивачем не доведено набуття ним права вимоги від первісного кредитора перед [PERSON] первинними платіжними документами, оформленими відповідно до ст. 9 Закону України №996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Заборгованість за відсотками по кредиту нарахована понад встановлений кредитним договором строк кредитування та є явно неспівмірною тілу кредиту. Позивачем не доведено підстав для нарахування комісії за кредитним договором, оскільки ним не долучено доказів надання послуг комісії. Також витрати позивача на оплату професійної правничої допомоги не підтверджені належними доказами, а їхній розмір є явно завищеним, неспівмірним із фактичними обставинами справи та її складністю. Разом з тим, просив стягнути з позивача на користь відповідача, судові витрати, які відповідач очікує понести з оплати професійної правничої допомоги у розмірі 6000,00 грн. Представник позивача ТзОВ "ФК "Кредит-Капітал" - Усенко М.І. подав відповідь на відзив та клопотання про витребування у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформації чи належить банківська карта з прихованим номером № [NUMBER] відповідачу та чи було проведено транзакцію по перерахунку коштів у сумі 5000,00 грн на рахунок відповідача за кредитним договором №103749343. У відповіді на відзив вказано, що позивач вважає аргументи наведені у відзиві на позовну заяву безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення відповідальності. Відповідач був належним чином проінформований з умовами договору і погодився з ними, шляхом його підписання. Нарахування процентів після 15.05.2021 здійснювалось правомірно згідно положень договору про продовження строку кредитування. До договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії. Встановлення банком у кредитному договорі комісії не суперечить закону. Умова договору щодо обов`язку сплачувати комісійну винагороду згідно кредитної заборгованості недійсною визнана не була. Зазначив, що відповідач свідомо звернувся до ТОВ "Мілоан" з метою отримання кредитних коштів та згідно умов договору підтвердив, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними та прийняв на себе зобов`язання сплачувати платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене Графіком погашення заборгованості, як день повернення кредиту. Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, доводи викладені аналогічні тим мотивам, які викладені у відзиві на позовну заяву. 25.11.2025 від відповідача надійшла заява, у якій остання визнає позовні вимоги частково, а саме в частині заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5000,00 грн та проценти за користування кредитом в межах строку кредитування 15 днів (п.1.3 Договору про споживчий кредит №103749343 від 15.05.2021). У задоволенні решти позовних вимог просила відмовити. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 08.08.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16.09.2025 постановлено перейти до розгляду цивільної справи за позовом ТОВАРИСТВА З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~"ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-\~КАПІТАЛ" до [PERSON] про стягнення\~заборгованості в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 15.10.2025. 15.10.2025 судове засідання відкладено на 25.11.2025, у зв`язку з надходженням клопотання про відкладення. 25.11.2025 у судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, у позовній заяві, у відповіді на відзив та у клопотанні від 24.11.2025 представник позивача, просив здійснювати розгляд справи без його участі. 25.11.2025 від відповідача надійшла заява, в якій остання просила суд, провести судове засідання у справі №570/3744/25 про стягнення заборгованості без участі відповідача та його представника. Крім того, у задоволенні клопотання про витребування доказів від 12.09.2025 просила відмовити, оскільки грошові кошти в розмірі 5000,00 грн були зараховані на картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] в АТ КБ "Приватбанк". Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 25.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів у межах розгляду цивільної справи за позовом ТОВАРИСТВА З\~ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ\~"ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-\~КАПІТАЛ" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 15.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та відповідачем був укладений кредитний договір №103749343. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі\~кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі\~плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 грн. Пунктом 1.5.1 Договору визначено, що комісія за надання кредиту 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 1500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Вказане підтверджується копією даного договору та паспорту кредиту до нього, довідкою про ідентифікацію позичальника. За змістом пункту 2.3, 2.3.1.1, 2.3.1.2 договору строк кредитування може бути продовжено наступним чином: Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.ua. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2 договору. Пролонгація на стандартних умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позивальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.6 договору. Відповідно до пункту 2.3.2 договору розділ 2.3 договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної (их) обставин (и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України. Згідно із пунктом 4.2, 4.3 договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.5.3 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених\~статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ці умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частин 2\~статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.5.3 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Факт перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 5000,00 грн за кредитним договором № 103749343 підтверджується платіжним дорученням № 27678507 від 15.05.2021. У зв`язку з не поверненням відповідачем кредитних коштів у строк, обумовлений у договорі від 15.05.2021, ТОВ "Міолан" провів нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов договору. 19.08.2021 між ТОВ "Мілоан" та позивачем було укладено договір про відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступає ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" приймає права вимоги до боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 19.08.2021 до договору про відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 103749343 в сумі 22450,00 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16500 грн - заборгованість за відсотками та 950,00 грн - заборгованість за комісією. Доказів повного погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у даній справі відповідач суду не надав. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Згідно зі ст. 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦПК України), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до ст.509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до абз. 2 ч.2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Як вбачається із матеріалів справи, договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19; від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. Відповідно до п.п. 1, 6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 523 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Проте, відповідач умови договору про надання споживчого кредиту №103749343 від 15.05.2021 своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умови договору, через що виникла заборгованість за кредитом. Розмір заборгованості за тілом кредиту у сумі 5000,00 грн підтверджений належними та допустимими доказами. Що стосується нарахувань відсотків за договором про споживчий кредит №103749343 від 15.05.2021, суд враховує наступне. Відповідно до пунктів 1.5.1, 1.5.2, 1.6 договору комісія за надання кредиту 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 1500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.1 договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. За змістом пункту 2.3, 2.3.1.1, 2.3.1.2 договору строк кредитування може бути продовжено наступним чином: Пролонгація на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.ua. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2 договору. Пролонгація на стандартних умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позивальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилася до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.6 договору. Згідно із п.п. 4.2, 4.3 договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.5.3 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених\~статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ці умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частин 2\~статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.5.3 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Вимога кредитодавця про сплату вказаних процентів та/або пені позичальником вважається здійсненою, якщо заборгованість зі сплати процентів та/або пені відображена в особистому кабінеті позичальника чи іншим чином доведена до його відома (листування, повідомлення тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У п.п. 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставі ст. 625\~ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)). З матеріалів справи не вбачається вчинення Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та відповідачем дій з продовження строку кредитування, зокрема надання Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" такої можливості, здійснення позичальником (відповідачем) сплати комісії за управління та обслуговування кредиту на певну частку заборгованості по кредиту. У матеріалах справи відсутні докази пролонгації договору, тобто зміни умов договору, відображення кредитодавцем змін умов договору з актуальною сумою заборгованості в оновленому графіку платежів, що розміщується кредитодавцем в особистому кабінеті позичальника. Крім того, позивач звертаючись до суду з позовом, не посилався на нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених\~ст. 625 ЦК України. З огляду на наведене відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом з 31.05.2025 по 29.07.2021, тобто поза межами строку кредитування. Тому підлягають стягненню з\~\~відповідача\~\~на користь ТОВ "Коллект Центр" проценти за користування кредитом з 16.05.2021 по 30.05.2021 в сумі 1500,00 грн. Щодо вирішення вимоги про стягнення комісії за надання кредиту в розмірі 950,00 грн, яка визначена умовами кредитного договору №103749343 від 15.05.2021, і є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику, суд покликається на таке. Відповідно до п. 4 ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч.2\~ст.8 Закону України "Про споживче кредитування", до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Як встановлено ч.5\~ст.12 Закону України "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки, надання кредиту - це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09.12.2019 в справі № 524/5152/15. За таких обставин, умови договору щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 950,00 грн є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для їх стягнення з відповідача. За таких обставин, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 6500,00 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту та тіла кредиту. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією № 12894 від 25.06.2025 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422, 40 грн. Оскільки позов майнового характеру задоволено на 28,95 % (6500/22450 х 100), то судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 701,28 грн (28,95 % від 2422,40 грн). Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне. Згідно положень ч.1 - 4\~ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, у прохальній частині позову міститься вимога про стягнення з відповідача 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У матеріалах справи наявний договір про надання правової (правничої) допомоги від 06.05.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" та адвокатським об`єднанням "Апологет", згідно якого договору клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнтів у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта. Порядок виконання та інші умови договору визначені в розділі 2 договору. Відповідно до акту наданих послуг №1706 від 23.06.2025 АО "Апологет" в особі адвоката Усенка М.І. та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" підписанням цього акту підтверджують факт надання адвокатським об`єднанням та прийняття клієнтом послуг відповідно до положень укладеного ними Договору про надання правової (правничої) допомоги №0605 від 06.05.2025. Сума наданих послуг відповідно до договору складає 7000,00 грн. Сторони не мають жодних претензій, скарг та зауважень одна до одної стосовно виконання ними вищевказаного договору. З детального опису наданих послуг до акту №1706 від 23.06.2025 слідує, що АО "Апологет" було надано наступні послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 30 хв., ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год., погодження правової позиції клієнта у справі 30 хв., складення позовної заяви з урахування правової позиції клієнта 3 год. 30 хв. Усього витрачено 6 год. 30 хв. При цьому суд бере до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 640/10548/19, в якому наголошується, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). При ухваленні даного рішення судом взято до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13.03.2025 по справі №275/150/22. Оскільки позов майнового характеру задоволено на 28,95 %, то правова допомога, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2026,00 грн (28,95 % від 7000,00 грн).

Outcome: approved