Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

представник ТОВ "ФК "Ейс" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 868119818 від 24.01.2022 у розмірі 16407,94 грн, а також понесених судових витрат. Позов мотивовано тим, що 24.01.2022 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідач уклали договір кредитної лінії № 868119818 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відразу після вчинених дій відповідача, 24.01.2022 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 8600 грн на банківську картку відповідача № [NUMBER] . Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 28 листопада 2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали договір факторингу № 28/1118-01. На виконання договору факторингу, первісний кредитор та ТОВ "Таліон Плюс" підписали Реєстр прав вимоги № 175 від 05.05.2022 відповідно до якого, ТОВ "Таліон Плюс" відступлено право грошової вимоги в тому числі до відповідача за кредитним договором № 868119818. 05 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 05/0820-01. ТОВ "Таліон Плюс та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" на виконання договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 9 від 30.05.2023 згідно з умовами якого, ТОВ "Таліон Плюс" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 868119818. 08 липня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" (надалі позивачем) було укладено договір факторингу № 08/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 868119818. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 08.07.2025 за договором факторингу від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до позивача перешло право вимоги до відповідача на загальну суму 16407,94 грн, з яких 8600 грн - заборгованість по тілу кредиту; 7807,94 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16.09.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, витрубувано від АТ "Таскомбанк" (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) докази, а саме інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка [NUMBER]; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки [NUMBER] у період з період з 24.01.2022 по 29.01.2022 у сумі 8 600,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); у разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на картковий рахунок - маска карти [NUMBER] , за період з 24.01.2022 по 29.01.2022 у сумі 8 600,00 грн, витребувати інформацію у вигляді: первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника); повного номера рахунка маска Картки [NUMBER], що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); у випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за платіжною карткою маска Картки [NUMBER], витребувати номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) (Клієнта банку) за платіжною карткою маска Картки [NUMBER]; у випадку, якщо картковий рахунок - маска карти [NUMBER] не належить Позичальнику - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), витребувати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска Карти [NUMBER] . Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві було заявлено про розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про причини своєї неявки не повідомив. Заяв, клопотань від нього не надходило. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що матеріали справи містять копію договору кредитної лінії № 868119818 від 24 січня 2022 року укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога". Згідно з умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредитного ліміту (сума кредиту) складає 8600 грн, тип кредиту - кредитна лінія, строк кредитної лінії - 2 календарних днів (Дисконтний період), а саме до 26.01.2022. Виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 766,50 % річних, що становить 2,10 % від суми Кредиту за кожний день користування ним. За умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в умовах Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 766,50 % річних, що становить 2,10 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Згідно з довідкою про ідентифікацію Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога", [PERSON] підписав договір аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора MNV7N5C6, який було відправлено 21.01.2022 на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до платіжного доручення № 8697e753-a576-47a9-a0fc-d51632afe861 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало кошти в розмірі 8600 грн на карту [NUMBER]. Призначення платежу - переказ коштів згідно договору №868119818 від 24.01.2022, [PERSON] . 28 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" уклали договір факторингу № 28/1118-01. На виконання договору факторингу, первісний кредитор та ТОВ "Таліон Плюс" підписали Реєстр прав вимоги № 175 від 05.05.2022 відповідно до якого, ТОВ "Таліон Плюс" відступлено право грошової вимоги в тому числі до відповідача за кредитним договором № 868119818. 05 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 05/0820-01. ТОВ "Таліон Плюс та ТОВ"ФК "Онлайн Фінанс" на виконання договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 9 від 30.05.2023 згідно з умовами якого, ТОВ "Таліон Плюс" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 868119818. 08 липня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" (надалі позивачем) було укладено договір факторингу № 08/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 868119818. На підтвердження суми заборгованості позивачем надано сформовану директором ТОВ "ФК "ЕЙС" довідку "виписка з особового рахунку за кредитним договором №868119818 від 24.01.2022", згідно якої заборгованість [PERSON] перед ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" становить 16407,94 грн, з яких 8600 грн - заборгованість по тілу кредиту; 7807,94 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам. Як вбачається з відповіді Акціонерного Товариства "Таскомбанк" № 6023/47.7-БТ від 03.10.2025, станом на 29.09.2025 в АТ "Таскомбанк" відсутня інформація про [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), відповідно рахунки не відкривались, банківська платіжна картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] не видавалась. Банківська карта № [NUMBER] є віртуальною платіжною картою, яка оформлена на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Номер телефону [NUMBER] не є та не був фінансовим номером телефону [PERSON] за банківською платіжною картою № [NUMBER] (а.с.24). При вирішенні спору суд керується такими нормами права. 17 грудня 2020 року Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи№ 278/2177/15-ц, провадження № 61-22158св19 (ЄДРСРУ № 93630925) підтвердив раніше висловлену правову позицію стосовно належних доказів, які підтверджують факт видачі кредитних коштів. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням положень статей 526,527,530 ЦК України, кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року по справі№161/16891/15-ц). Суд звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У той же час розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі№342/180/17та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 р.№ 6-16цс15. Підпункт 14 пункту 3 Розділу 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року (далі Положення), що діяло на час виникнення кредитних відносин між сторонами по даній справі, вказує, що первинний документ документ, який містить відомості про операцію. Пункт 50 Розділу 3 Положення встановлює, що первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України. Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі (п. 51 Розділу 3 Положення). Також, пункт 52 Положення вказує, що первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку, а унесення виправлень до первинних документів не допускається (п. 53). Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ - заява про видачу готівки можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №752/9423/15-ц, від 16.09.2020 у справі №200/5647/18. Суд приходить до висновку, що виписка по картковому рахунку є належним доказом щодо наявності заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Крім того, наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є не достатнім для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків. Такий подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17. Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд зазначає, що долучена до позову довідка, сформована директором ТОВ "ФК "ЕЙС" Поляковим Олексіємпід назвою "виписка з особового рахунку за кредитним договором №868119818 від 24.01.2022" не є випискою, визначеною Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року (далі Положення), а відтак не є первинним документом, який містить відомості про операцію, а є сформованим документом директором ТОВ "ФК "ЕЙС" Поляковим Олексієм та повністю залежить від його волевиявлення, а тому судом не приймається як достатній та належний доказі заборгованості. Будь-яких інших доказів на підтвердження видачі первісним кредитором відповідачу кредитних коштів, зняття таких коштів відповідачем з рахунків, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо) та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому позивачем, до позовної заяви не надано. Як вбачається з відповіді Акціонерного Товариства "Таскомбанк" № 6023/47.7-БТ від 03.10.2025, станом на 29.09.2025 в АТ "Таскомбанк" відсутня інформація про [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), відповідно рахунки не відкривались, банківська платіжна картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] не видавалась. Банківська карта № [NUMBER] є віртуальною платіжною картою, яка оформлена на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Номер телефону [NUMBER] не є та не був фінансовим номером телефону [PERSON] за банківською платіжною картою № [NUMBER] (а.с.24). Інших документів, які б підтверджували отримання відповідачем грошових коштів від позивача на умовах договору кредитування, позивачем не надано. Крім того, після отримання відповіді від Акціонерного Товариства "Таскомбанк" № 6023/47.7-БТ від 03.10.2025, на виконання ухвали суду за клопотанням позивача, яка була внесена у систему "Електронний суд" та доведеною до відома позивача, останнім не було заявлено будь-яких клопотань, зокрема щодо витребування нових доказів, заміну відповідача за вказаним кредитним договором тощо. З урахуванням відповіді Акціонерного Товариства "Таскомбанк" № 6023/47.7-БТ від 03.10.2025, станом на 01 грудня 20205 року від позивача ніяких клопотань та заяв не надходило. Відтак, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження заявлених позовних вимог та порушення прав позивача саме [PERSON] , а тому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 868119818 від 24.01.2022 з [PERSON] слід відмовити повністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed