Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до Ірпінського міського суду Київської області зі спільною заявою про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 01.08.2015 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Під час шлюбу у заявників народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між заявниками не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та спільних інтересів подальше сумісне життя та збереження сім`ї неможливе. Між заявниками було досягнуто згоду щодо участі у вихованні та утриманні спільної дитини [PERSON] , про що свідчить нотаріально засвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 03.01.2025.Відповідно до умов договору [PERSON] залишається проживати з матір`ю, при цьому батько має право бачитись з дитиною та брати участь у його вихованні. Сіпр про поділ спільного майна подружжя на час подання заяви до суду відсутній. Заявники просять розірвати шлюб, залишити [PERSON] прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 10.02.2025 постановлено залишити заяву без руху, надано строк для усунення недоліків. 02.09.2025 до суду надійшла заява про усунення недоліків від заявників. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 12.09.2025 постановлено відкрити провадження у справі, призначити судове засідання. Учасники справи в судове засідання не з`явились, від них надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, заяву про розірвання шлюбу підтримують в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень ч. 2 ст. 36 та ст. 51 Сімейного кодексу України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідно до ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За правилом ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01 серпня 2015 року між заявниками виконавчим комітетом Охматівської сільської ради Жашківського району Черкаської області було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 2. [INFO] у заявників народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.03.2022. 03.01.2025 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про утримання (сплату аліментів) на дитину, що посвідчений приватний нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Кінащук М.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2. Згідно з зазначеним договором батьки [PERSON] та [PERSON] цим договором встановили розмір, строки та порядок сплати аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а також порядок здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків того з батьків, хто проживає окремо від дитини. [PERSON] та [PERSON] домовились, що [PERSON] буде проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Після досягнення [PERSON] 14-річного віку, своє місце проживання з одним із батьків дитина [PERSON] обиратиме самостійно. Цим договором встановлено обов`язок [PERSON] сплачувати на утримання дитини [PERSON] на рахунок матері [PERSON] аліменти в розмірі 5000 грн, починаючи з січня 2025 року і до досягнення дитиною 18-річчя. Також встановлено порядок сплати додаткових витрат на дитину. Заявники скористались своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 293 ЦПК України та звернулись до суду з цією заявою, наполягають на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Згідно зі ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу,повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу,враховувати наявність малолітньої дитини,дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя,забезпечувати участь у судовому засіданні,як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Заявники не виявили бажання примиритись, наполягали на розірванні шлюбу. Згідно положень ч. 3, ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя заявників не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене та

Outcome: approved