Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~мотивуючи позовну\~заяву тим,\~що 14.06.2024\~року між ТОВ «Селфі кредит» та відповідачем було укладено електронний\~договір про\~надання споживчого\~кредиту №1568992. ТОВ «Селфі\~кредит» свої\~зобов`язання за\~кредитним договором\~виконало та\~надало позичальнику\~грошові кошти\~в розмірі 14300,00\~грн.\~шляхом переказу\~на його\~банківську карту,\~яку вона\~вказала при\~оформленні договору. Проте, відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Також 20.01.2025 року між ТОВ «Селфі кредит» та позивачем було укладено\~договір факторингу №01.02-01/25,\~відповідно до\~умов якого клієнт відступає\~фактору права\~вимоги,\~а фактор\~набуває права\~вимоги від\~клієнта та сплачує\~клієнту за\~відступлення права\~вимоги фінансування\~у сумі,\~що дорівнює\~ціні договору\~у порядку\~та у\~строки встановлені\~цим договором.\~Відповідно до\~додатку 1\~до вказаного\~договору,\~заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату складання позовної заяви) складає 62419,49 грн. Оскільки у добровільному порядку вказана заборгованість відповідачем не погашена, тому позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені\~судом строки,\~відзиву на\~позовну заяву\~відповідачем подано\~не було,\~судову кореспонденцію\~надіслано судом\~на зареєстроване\~місце проживання\~відповідача:\~ [ADDRESS] .\~Конверт з\~ухвалою про\~відкриття провадження\~повернувся на\~адресу суду\~з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст.\~81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено,\~що між ТОВ «Селфі кредит»\~та [PERSON] \~у формі\~електронного документа\~з використанням\~електронного підпису 14.06.2024 року було укладено договір\~№1568992\~про надання споживчого\~кредиту за\~продуктом «NewShort»,\~за умовами\~якого товариство\~надало споживачу кошти у\~кредит в розмірі\~14300,00\~грн.,\~а остання зобов`язалася одержати\~та повернути\~кошти кредиту,\~сплатити проценти\~за користування\~ним та\~виконати інші\~обов`язки,\~передбачені договором. Строк кредитування\~360\~днів. Детальні терміни\~повернення кредиту\~та сплати\~процентів,\~визначені в\~Таблиці обчислення\~загальної вартості\~кредиту для\~споживача та реальної\~річної процентної\~ставки за\~договором про\~споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Стандарна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору. (а.с. 11-15, 16-25). За змістом\~п.\~2.1.\~договору,\~кошти кредиту\~надаються товариством\~у безготівковій\~формі шляхом\~їх перерахування\~на поточний\~рахунок споживача, уключаючи використання\~реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Проценти,\~що нараховуються\~за цим\~договором є\~платою за користування\~кредитом. Нарахування процентів\~за договором\~здійснюється на залишок\~фактичної заборгованості\~за кредитом\~за кожен\~день користування\~кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1. договору). Згідно з\~п.\~9.6.\~договору,\~підписуючи цей\~договір,\~споживач підтвердив,\~що він\~ознайомлений з Правилами, повністю їх розуміє і погоджується з ними. Також наявний\~Паспорт споживчого\~кредиту,\~який містить інформацію про основні умови\~кредитування з\~урахувань побажань\~споживача,\~інформацію щодо\~орієнтованої \~реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення позики та інше (а.с. 9-10). Проаналізувавши матеріали справи, судом встановлено, що спірний договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який був надісланий кредитодавцем на номер телефону, зазначений відповідачем при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договорів міститься код ідентифікатора відповідача\~Н850, що і є безпосередній підписом відповідача. Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання. ТОВ «Слон Кредит» умови договору\~виконало в\~повному обсязі,\~надавши відповідачу\~кредит,\~про що\~свідчить лист ТОВ «Пейтек Україна» про перерахування коштів (а.с. 30). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед ТОВ «Селфі кредит» за кредитним договором №1568992 від 14.06.2024 року станом\~на 20.01.2025\~року становить\~62419,49\~грн.\~та складається\~з:\~заборгованосі по\~тілу \~14299,99\~грн.,\~заборгованості по\~відсотках 40969,50\~грн.,\~пені \~7150,00\~грн. (а.с. 26-29). 20.01.2025 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс»\~укладено договір\~факторингу №01.02-01/25,\~за умовами\~якого клієнт відступає\~фактору права\~вимоги,\~а фактор\~набуває права\~вимоги від\~клієнта та сплачує\~клієнту за\~відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором (а.с. 31-37, 43). Згідно з\~п.\~3.1.3.\~договору,\~право вимоги\~переходить до\~фактора після підписання сторонами цього договору, з моменту підписання ними Акту приймання-передачі Реєстру боржників за формою Додатку 5 цього договору, та оплати фактором суми фінансування у строки, передбачені п. 4.2. договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим договором. Відповідно до\~витягу \~з реєстру\~боржників до\~вказаного вище\~договору,\~до позивача\~перейшло право\~вимоги до\~ [PERSON] \~за кредитним\~договором в розмірі 62419,49 грн.,\~яка складається\~з: 14299,99\~грн.\~ суми основного боргу\~за кредитом, 40969,50\~грн.\~ суми\~нарахованих процентів,\~7150,00\~грн.\~ \~сума штрафних\~санкцій (а.с. 42). Тобто, позивач не здійснював своїх донарахувань. Суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування сум заборгованостей не надала. Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює, припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цих договорів матеріали справи не містять. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Отже, до позивача перейшло право кредитора за вказаним вище договором, що підтверджується дослідженими доказами. З приводу\~вимоги про\~стягнення пені в розмірі 7150,00 грн, то вона задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи,\~що відповідач\~належним чином\~не виконала\~обов`язку\~за договором,\~що підтверджується\~розрахунками заборгованості, а отже\~зобов`язана\~повернути позивачу\~борг в загальному\~розмірі 55269,49\~грн.\~(14299,99\~грн.\~ суми основного боргу\~за кредитом, 40969,50 грн. суми нарахованих процентів), у зв`язку з чим позов слід задовольнити у вказаній частині. При подачі\~позову до\~суду позивачем\~було сплачено\~судовий збір\~в розмірі 2422,40 грн.,\~тому відповідно\~до ст.\~141\~ЦПК України,\~сума сплаченого\~судового збору\~підлягає стягненню\~з відповідачана\~користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (88,54%), в розмірі 2144,44 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial