Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з цим позовом, який мотивувала тим, що з липня 2023 року по листопад 2024 року вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з громадянином [PERSON] , [INFO] , за місцем її постійного проживання у с.Ділове, Рахівського району, Закарпатської області. [INFO] вона народила сина [PERSON] , біологічним батьком якого являється відповідач по справі [PERSON] . На момент народження сина та проведення державної реєстрації народження дитини вона не перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та спільне проживання між нами вже було припинено, тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводився на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини було записано за вказівкою матері. На її неодноразові прохання відповідач відмовляється добровільно надати до відділу ДРАЦС заяву про визнання себе батьком неповнолітнього сина [PERSON] у порядку ст. 126 СК України. Згідно з результатом дослідження №48969-58980 аналізу ДНК на батьківство ймовірність батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] становить 99,9%. Вказані обставини змушують її звертатися до Рахівського районного суду з цим позовом. Відповідач, [PERSON] являється біологічним батьком малолітнього сина - [PERSON] . Те, що на час вірогідного зачаття вона проживала разом з відповідачем однією сім`єю, підтверджено доданими до позову документами, а саме актом встановлення факту спільного проживання та спільними фотокартками. Батьківство відповідача щодо сина [PERSON] також підтверджено попереднім аналізом ДНК, який на сьогодні є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини (точність позитивного результату ДНК-аналізу (тобто підтвердження батьківства) складає 99,99%. Оскільки відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження, тому поряд з вимогою про визнання батьківства вважає за необхідне ставити перед судом й похідну вимогу про внесення відповідних змін щодо батька дитини в актовому записі про народження [PERSON] - [INFO] , актовий запис №162 від 12.06.2025. На сьогодні відповідач, який є батьком дитини, не виконує свого обов`язку стосовно матеріального утримання та виховання, належних коштів на забезпечення сина не надає, інших утриманців не має, є особою працездатного віку, проходить службу в лавах ЗСУ, отже має змогу надавати дитині належне утримання. Самостійно, належним чином утримувати та забезпечити всім необхідним малолітнього сина [PERSON] позивачка можливості не має, оскільки на цей час ніде не працює, так як здійснює догляд за дитиною до 3-х років, окрім сина [PERSON] має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, а саме доньку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а належне утримання та забезпечення сина всім необхідним потребує значних затрат, тому змушена поряд з вимогою про визнання батьківства відповідача, звернутися до суду з позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначає орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які вона понесла та планує понести у зв`язку з розглядом справи - 1211,20 грн судового збору, 15000 грн за проведення експертизи та 15000 грн витрат за надання професійної правничої допомоги. З огляду на викладене, просить визнати [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , громадянина України, батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Виключити з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , №162 від 12.06.2025 відомості про [PERSON] , громадянина України, як про батька дитини. Внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , №162 від 12.06.2025, зокрема у графі "відомості про батька" вказати батьком - [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , громадянин України, а у графі "Прізвище дитини" змінити з " [PERSON] " на " [INFO] ". Також просить стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] , в користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканки [ADDRESS] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з вказаним позовом до суду до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою суду від 28.08.2025 було відкрито провадження та призанчено розгляд справи в загальному позовному провадженні й надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подання відзиву на позов, а третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на подання пояснень на позов. Відповідач [PERSON] направив до суду відзив на позов, в якому зазначив, що він не заперечує факту знайомства та спільних відносин із Позивачкою, однак заперечує щодо спільного проживання з нею, адже сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки. Жодного майна для ведення побуту вони не придбали, спільного побуту не мали та не були пов?язані взаємними правами й обов?язками. Він інколи перебував за місцем проживання Позивачки, а. 12 травня 2022 року він був мобілізований до лав Державної Прикордонної Служби України та у період зазначений Позивачкою проходив службу у Військовій частині [NUMBER] , відтак, у зв?язку з характером несення служби, він перебував у розпорядженні військової частини. Про відсутність наміру створення між ним та Позивачкою сім?ї засвідчують й ті обставини, що будь-які взаємини між ними припинились після отримання ним важкої травми та перебування на стаціонарному лікуванні, коли жодного догляду та допомоги у зв?язку із отриманням ним травми Позивачка не здійснювала, що засвідчує про відсутність між ними взаємних прав та обов?язків. Отже, жодних фактичних шлюбних відносин між ним та Позивачкою не було, однак він не заперечує близькість у відносинах із Позивачкою. Акт про встановлення факту спільного проживання, складений 23.06.2025 виконавчим комітетом Рахівської міської ради Рахівського району Закарпатської області, який надала Позивачка, був складений зі слів сусідів та без його участі й він не заперечує той факт, що інколи ночував у Позивачки за адресою її проживання, не заперечує взаємин із Позивачкою у згаданий нею період, однак заперечує те, що вони фактично перебували у шлюбних відносинах. Позивачка заявила клопотання про допит свідків, але як зазначено вище, він не оспорює взаємовідносини із Позивачкою (окрім шлюбних відносин), а тому доцільності щодо допиту свідків він не вбачає. Водночас повідомляє, що він несе військову службу та не зможе забезпечити свою участь у судових засіданнях. Враховуючи об?єктивність у розгляді справи, Позивачка його повідомила про те, що вона вагітна у вересні 2024 року, однак взаємини між ними фактично були припинені та він не був обізнаний про перебіг її вагітності. Про те, що Позивачка народила дитину, він дізнався 29.05.2025 року після її народження. Народження дитини відбулося у м. Івано-Франківську та його батьки [INFO] допомогли перевезти Позивачку до місця її проживання у с. Ділове. Він не заперечує факт свого батьківства щодо [PERSON] та надав згоду на дослідження аналізу ДНК на батьківство й оплатив його вартість, тому вважає, що необхідності проведення експертизи немає. Також зазначає, що у зв?язку з пологами він через батьків надав Позивачці кошти у розмірі 20000 гривень та перераховував Позивачці кошти на утримання дитини, зокрема 18.07.2025 - 5025,13 грн; 17.08.2025 - 2010,05 грн, 19.09.2025 - 2010,05 грн, й надавав такі ще до заявлення позовних вимог, тому твердження Позивачки, що він не надавав коштів на утримання дитини є голослівними, а у довідці №606 від 28.07.2025 в частині утримання дитини відображено недостовірні дані. Від утримання дитини не відмовляється. Позивачка просить змінити прізвище дитини з " [PERSON] " на " [INFO] ", при цьому він та Позивача мають різні прізвища й повідомляє, що не дає згоди на зміну прізвища дитині. Одночасно повідомляє, що 25.01.2025 року він одружився та перебуває у шлюбі з іншою особою. Відповідач пропонував визначення місця проживання дитини разом із його сім?єю, але Позивачка зі зрозумілих йому обставин відмовила у визначенні місця проживання дитини з ним. Позивачка у позовній заяві вказує, що орієнтований розрахунок суми судових витрат, який вона понесла та планує понести у зв?язку з розглядом справи, становить: 1211,20 грн судового збору, 15000,00 грн за проведення експертизи та 15000 грн витрат за надання професійної правничої допомоги. Щодо розміру вартості експертизи повідомляє що визначення її вартості є недоцільним, оскільки він не оспорює факту батьківства дитини та вважає за недоцільне проведення такої експертизи. Щодо визначення розміру витрат у сумі 15000,00 грн за надання професійної правничої допомоги, вважає, що оскільки він не заперечує батьківство [PERSON] , з метою уникнення сумнівів щодо батьківства він добровільно здійснив дослідження аналізу ДНК на батьківство та поніс усі витрати на проведення такого аналізу, незалежно від подання позову він також несе витрати на утримання дитини, визнає позов в частині батьківства, внесення відповідних записів щодо батьківства та витрат на утримання дитини (аліментів) в межах заявлених позовних вимог згідно позову, а тому з урахуванням викладеного, очікувані витрати Позивачки у сумі 15000 грн за надання професійної правничої допомоги є надмірно великими, неспівмірними складності справи та не відповідають критерію розумністю їхнього розміру. Також повідомляє, що погоджується на несення витрат пов?язаних зі сплатою судового збору у сумі 1211,20 грн у повному об?ємі незалежно від розміру задоволених позовних вимог. Одночасно повідомляє, що він військовослужбовець та у зв?язку із мобілізацією проходить військову службу, за характером несення служби не може забезпечити власну участь у судових засіданнях. На підставі викладеного, зазначає, що обставини фактичних шлюбних відносин між Позивачкою та ним заперечує, також заперечує позовні вимоги в частині зміни прізвища дитини з " [PERSON] " на " [INFO] ", заперечує розмір судових витрат в частині 15000 грн за проведення експертизи та 15000,00 грн витрат за надання професійної правничої допомоги, а решта позовних вимог визнає. Розгляд справи просить здійснити без його участі, оскільки не зможе забезпечити особисту участь через проходження військової служби. Позивачка, [PERSON] та її представник - адвокат Репарюк Олеся Василівна надали суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримають у повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , надіслав суду заяву, в якій зазначив, що обставини викладені у відзиві на позов він повністю підтримує, кошти на утримання сина [PERSON] він добровільно надає Позивачці, але враховуючи, що він є військовослужбовцем, тому просить зупинити провадження у справі у зв`язку з його перебуванням на дійсній військовій службі в Державній прикордонній службі України. Начальник Рахівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марія Гарна 22.09.2025 направила до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, не заперечує щодо задоволення заяви, якщо буде доведено факт під час судового розгляду. Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи й вирішення спору по суті, суд приходить до такого висновку. Встановлено, що спір між сторонами виник з приводу батьківства Відповідача щодо дитини [PERSON] , [INFO] та його утримання. У відзиві на позов та у заяві від 05.11.2025 [PERSON] не заперечує свого батьківства щодо цієї дитини, але він не вчинив дій, необхідних для проведення реєстрації свого батьківства, водночас він просив у заяві від 05.11.2025 зупинити провадження у справі, оскільки є військовослужбовцем та перебуває на дійсній військовій службі. Щодо зупинення провадження у справі, то суд вважає зупинення провадження не доцільним, оскільки Відповідач скористався правом на подання відзиву та доказів, фактично не заперечує щодо задоволення основної вимоги Позивачки - визнання його батьківства щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , ця справа стосується інтересів малолітньої дитини, у тому числі й її належного утримання, які мають надзвичайне значення, найкращим інтересам дитини має приділятись першочергова увага і вони, залежносто від свого характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків, відповідно до статті 3 Конвенції ООН про права дитини, а також ч. 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України. Щодо вимоги позивачки про визнання батьківства [PERSON] суд зазначає таке. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається або за заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду. Стаття 126 Сімейного кодексу України передбачає, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків, заяви батька, або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно зі ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Суд встановив, що [INFO] народився [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Батьками зазначеної дитини зазначено: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . Реєстрацію народження дитини проведено відповідно до ст. 135 СК України - за вказівкою матері. Згідно з поясненням Позивачки, не перебуваючи у шлюбі з відповідачем, [PERSON] , вона завагітніла та народила сина [PERSON] . Відповідач не заперечуючи близьких відносин із [PERSON] після отримання інформації про народження у Позивачки дитини, здійснив активні дії, на підтвердження свого батьківства, зокрема він надав матеріальну допомогу для пологів Позивачки та надав матеріали для дослідження тй оплатив проведення аналізу ДНК на батьківство. Батьки Відповідача перевезли [PERSON] з полового відділення у місті Івано-Франківську до місця її проживання у с. Ділове, Рахівського району, Закарпатської області. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 82 Цивільного кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень cт. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. З практики ЄСПЛ, на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства (рішення від 07 травня 2009 року у справі Калачова проти Російської Федерації). До матеріалів позову Позивачка додала результат дослідження №48969-58980 від 09.07.2025, виконане медичним центром МАМА РАРА м. Київ, для проведення якого відбирались зразки букального епітелію [PERSON] та [PERSON] , згідно з яким ймовірність батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] , становить 99,99999995%. Цей доказ суд бере до уваги як належний і допустимий, оскільки такий не оспорюється сторонами, ба більше, повністю визнається Відповідачем [PERSON] , який вважав проведення судової-генетичної експертизи не доцільним, у зв`язку з чим Позивачка Відмовилася від клопотання про її проведення та від клопотання про допит свідків. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, при прийнятті рішення про встановлення батьківства [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд бере до уваги такі обставини: відповідач беззаперечно визнав, що являється біологічним батьком цієї дитини і визнання позову в цій частині не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, його батьківство підтверджується вказаним вище лабораторним генетичним дослідженням, яким вірогідність батьківство Відповідача становить 99,99999995%. З урахуванням зазначених вище обставин, суд вважає доведеним факт батьківства Відповідача щодо дитини, [PERSON] , [INFO] , тому позовна вимога про визнання батьківства підлягає до задоволення. Згідно зі ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 рішення суду про визнання батьківства (материнства), у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану. Позивачка у позовній заяві просила виключити з актового запису про народження [PERSON] відомості про [PERSON] як батька дитини та внести зміни до актового запису про народження цієї дитини, зокрема відомості про батька [PERSON] , [INFO] , й відповідно змінити прізвище дитини з " [PERSON] " на " [INFO] ". Відповідач у відзиві на позов зазначив, що не дає згоди на зміну прізвища дитини, при цьому своїх мотивів з приводу заперечень не виклав. Статтею 145 Сімейного кодексу України встановлено, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Отже, між сторонами існує спір з приводу прізвища дитини, адже мати дитини просить змінити прізвище сина на " [INFO] ", а відповідач не надає для цього згоди, тому такий спір має вирішуватися судом. У ході розгляду справи встановлено, що батьківство [PERSON] не заперечується Відповідачем, він активно бере участь в утриманні дитини, оскільки надає матеріальну підтримку Позивачці, про що надав відповідні докази, зокрема платіжні інструкції про перерахування 04.07.2025, 18.07.2025, 17.08.2025, 19.09.2025 із зазначенням призначення платежу - переказ власних коштів на дитину. При розгляді спору про зміну прізвища дитини суд керується положеннями Конституції України, нормами Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, що набула чинності для України 27 вересня 1991 року. Згідно зі статтею 51 Конституції України, кожному із подружжя гарантовано рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України (згоду на обов`язковість яких надала Верховна Рада України). Також регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частини 7, 8 статті 7 СК України). Одним із основних засобів ідентифікації дитини є її ім`я, яке надається дитині при народженні і складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Частинами 3, 5 статті 148 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Аналіз матеріалів справи свідчить, що зміна прізвища дитини на прізвище батька сприятиме єдності прізвищ у родині, спростить її соціальне спілкування, адже дитина матиме батька не тільки фізично, але маючи прізвище батька не буде відчувати нестачі такого в суспільному житті. Крім того, спільне прізвище з батьком матиме позитивний психологічний вплив, посилюючи у дитини відчуття належності до сім`ї батька та стабільності родинних стосунків зі своїм батьком. Заперечення Відповідача з приводу зміни прізвища суд визнає необґрунтованими, оскільки вони ймовірно базуються на особистих взаєминах між батьками й не містять аргументів, які б указували на можливу шкоду інтересам дитини. Доказів, що зміна прізвища може негативно позначитися на психоемоційному стані чи соціальних можливостях дитини, до суду не подано. Оцінивши всі представлені факти в сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги Позивачки відповідають інтересам дитини, а отже вимога про зміну прізвища дитини на прізвище батька підлягає задоволенню. Вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] підлягає до задоволення з огляду на таке. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ході розгляду справи встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі Відповідача в утриманні дитини, у зв`язку з чим [PERSON] пред`явила вимогу про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення позову до суду. Таким чином, з огляду на те, що батьки зобов`язані забезпечити дитині виховання, навчання, розвиток, беручи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що вона є малолітною, не має доходу, й матеріальне становище батьків дитини - відповідача, який є здоровою та працездатною особою, наразі перебуває на військовій службі за контрактом у ВЧ [NUMBER] ДПС України й отримує стабільний дохід, та матері, яка наразі не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною, суд прийшов до висновку, що з Відповідача на користь Позивачки слід стягувати аліменти на утримання цієї дитини, у розмірі зазначеному позивачкою, а саме по 1/4 частці від заробітку (доходів) Відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, що відповідатиме ч. 2 ст. 182 СК України. Аліменти на утримання дитини, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 27.08.2025. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при подачі позову про стягнення аліментів була звільнена від сплати судового збору на підставі закону, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі по 1211,20 гривні з кожного. Крім того, з Відповідача слід стягнути судові витрати, які належним чином підтверджені, зокрема 1211,20 грн, які Позивачка сплатила при пред`явленні позову за вимогу про визнання батьківства. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved