Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

У липні 2025 року заявники звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя. В обґрунтування заяви зазначили, що перебувають у шлюбі, який зареєстрований 04.11.2016 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1581. Заявники мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 грудня 2011 року, актовий запис № 2398. Подружжя досягло взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та участі батьків у забезпеченні умов життя дитини після розірвання шлюбу. Фактично шлюбні стосунки припинені, подружжя не проживає разом з червня 2023 року, спільного господарства не ведуть, відновлення подружніх відносин жоден із заявників не вважає можливим. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2024 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.. Ухвалою суду від 28.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку окремого провадження. В судове засідання заявники не з`явились, подали заяви, в яких просили розгляд справи проводити за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 04 листопада 2016 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1581, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . Заявники мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 грудня 2011 року, актовий запис № 2398. Фактичн шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з червня 2023 року. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, а також досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дитини та участі батьків у забезпеченні умов її життя після розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини, які спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. З врахуванням встановлених обставин, у суду також немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, внаслідок чого, заява підлягає задоволенню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved