Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] з цивільним позовом, в якому на підставі ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з неї на утримання сина в розмірі частини заробітку (доходу). Оскільки у 2015 році вона одружилась вдруге та від цього шлюбу має двоє дітей, її матеріальний стан змінився, просила суд позов задовольнити - стягувати з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 3196 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 15 квітня 2015 року відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не надав, клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін не заявляв. Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, сторони проживають окремо, що підтверджується довідкою Вирівської сільської ради Сарненського району № 11889 від 4 листопада 2024 року. Згідно доводів позивачки рішенням суду від 23 жовтня 2014 року з [PERSON] на її користь стягнуті аліменти на утримання сина в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 серпня 2014 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як визначено ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину визначений в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд бере до уваги обставини наявності у позивачки [PERSON] на утриманні ще двох малолітніх дітей від іншого шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доводи позивачки про те, що відповідач має достатній заробіток для можливості сплачувати збільшений розмір аліментів у твердій грошовій сумі нею не доведені. Виходячи з закріплених ст.\~7\~СК України принципів максимально можливого врахування інтересів всіх дітей, рівних прав та обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, засад виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів у розмірі не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які можуть стягуватись з відповідача щомісячно до повноліття дитини, є гарантованим достатнім мінімумом у випадку, якщо частка від заробітку (доходу) відповідача є за розміром меншою від такого мінімуму. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed