Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

16 червня 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Володимирівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що батько позивача [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] , все життя пропрацював в колгоспі «Шлях до комунізму» Казанківського району, який в подальшому був реорганізований в КАСП «Володимирівський» Казанківського району Миколаївської області, а згодом в КСП «Володимирівський» Казанківського району Миколаївської області, являвся його членом та був колгоспним пенсіонером. На момент паювання земель і отримання КАСП «Шлях до комунізму» Казанківського району Миколаївської області Державного акта на право колективної власності на землю, батько позивача [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] , залишався членом зазначеного підприємства, але посадові особи, що займались складанням списків членів КАСП, які мають право на земельний пай, не внесли прізвище батька позивача до списку, в результаті чого останній не отримав сертифікату на земельну частку (пай). Посилаючись на право позивача [PERSON] на спадщину як спадкоємця за законом після смерті батька та на те, що на час одержання КАСП «Шлях до комунізму» Державного акта на право колективної власності на землю, [PERSON] , який помер [INFO] , залишався членом зазначеного підприємства, представник позивача вважає, що згідно до вимог Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», Земельного Кодексу України, останній набув гарантоване право на одержання земельної частки (паю) із землі, переданої КАСП «Шлях до комунізму» у колективну власність згідно Державного акту на право колективної власності на землю, тому просив визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай), орієнтованим розміром 7,22 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на землях запасу Володимирівської ОТГ Баштанського району Миколаївської області. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2025 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів. 17 вересня 2025 року представником позивача [PERSON] подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому останній посилаючись на необхідність у витребуванні доказів, які у своїй сукупності дадуть змогу дійти висновку про наявність, або відсутність обставин справи, просить суд витребувати у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області копію пенсійної справи [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 17 вересня 2025 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. 24 вересня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, через систему «Електронний суд», на виконання вимог ухвали суду від 17 вересня 2025 року, до суду надійшла заява про неможливість надання витребуваної пенсійної справи [PERSON] , оскільки органами праці та соціального захисту населення, на виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 року №1828, архівні справи до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не передавалися. 01 жовтня 2025 року представником позивача [PERSON] подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому останній посилаючись на необхідність у витребуванні доказів, які у своїй сукупності дадуть змогу дійти висновку про наявність, або відсутність обставин справи, просить суд витребувати в Управлінні соціального захисту населення Баштанської районної військової адміністрації копію пенсійної справи [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. 16 жовтня 2025 року від Управлінні соціального захисту населення Баштанської районної військової адміністрації, на виконання вимог ухвали суду від 02 жовтня 2025 року, надано письмові пояснення про неможливість виконання зазначеної вище ухвали, із зазначенням причин. 21 жовтня 2025 року представником позивача [PERSON] подано до суду клопотання про виклик та допит у судовому засіданні свідків. Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги і пояснив, що батько позивача [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] , все життя працював в колгоспі «Шлях до комунізму», який в подальшому був реорганізований в КАСП «Володимирівський», а згодом в КСП «Володимирівський», являвся його членом та був колгоспним пенсіонером, що підтверджується архівними витягами з протоколів загальних зборів уповноважених членів колгоспу та архівними довідками. Вважає, що [PERSON] за життя мав право на земельну частку (пай), оскільки працював в колгоспі «Шлях до комунізму», являвся його членом та був колгоспним пенсіонером, проте його не було включено до списків на паювання земель, які є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю, який був виданий КСП «Володимирівський» 20 жовтня 1995 року (що встановлено рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2014 року у справі №478/1729/14-ц). Посилаючись на викладене, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач Володимирівська сільська рада явку свого представника у судове засідання не забезпечила, надала заяву в якій просить справу розглядати без участі свого представника, заявлені вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Вислухавши доводи представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилами ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] , у віці 84 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 21 грудня 1995 року зроблено запис за №61, місце смерті - село Володимирівка Казанківський район Миколаївська область, місце реєстрації - Володимирівська сільська рада Казанківського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (копія) серії [NUMBER] виданим 21 грудня 1995 року (а.с.7 зворот том 1). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п.п.1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 року) цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року і застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. Наведене також узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду викладених в постанові від 06 лютого 2019 року у справі №145/797/15-ц Таким чином, оскільки спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , тому підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу УРСР, які діяли на час смерті спадкодавця. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч.1 ст.529 ЦК УРСР). Згідно ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК УРСР визначено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. У частині 1 та 2 ст.549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз змісту ст.ст.548, 549 ЦК УРСР свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Вказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2023 року у справі №463/9696/20 (провадження №61-7014св22), вказано, що під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Ураховуючи наведене, прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать про те, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном або подали державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (копія) серії [NUMBER] (а.с.7 том 1) та свідоцтвом про укладення шлюбу (копія) серії [NUMBER] (а.с.94 том 1). З спадкової справи №280 до майна померлого [INFO] [PERSON] , відкритої Казанківською державною нотаріальною конторою від 31.12.1997 року (копія) вбачається, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є його діти: дочка - [PERSON] ; дочка - [PERSON] та дочка - [PERSON] . Спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] подано заяви про відмову від прийняття спадщини після померлого батька (а.с.88-106 том 1). 26 лютого 1998 року завідуючою Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Рожко О.О., спадкоємиці майна гр. [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 0,25 га, яка належала померлому на праві приватної власності у відповідності з рішенням Володимирівської сільської ради народних депутатів Казанківського району №16-93 від 02 лютого 1994 року. На вказаній земельній ділянці розташовано один камінний жилий будинок, жилою площею 36,3 м2, зазначений на плані під літ. «А-1», цегляна вбиральня «Б-1», камінний сарай «В-1», цегляний гараж «Г-1», камінна літня кухня «Д-1», камінний погріб «Е-1», спорудження 2,1,1,11, загорожа 3-7, що належало померлому згідно свідоцтва на право власності на жилий будинок, виданого 03.02.1998 року Володимирівською сільрадою Казанківського району у відповідності з рішенням виконкому №24 від 09.07.1996 року, та зареєстрованого 03.02.1998 року за реєстровим №192 Казанківським бюро технічної інвентаризації (копія) (а.с.104 том 1). Крім того, 26 лютого 1998 року завідуючою Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Рожко О.О., спадкоємиці майна гр. [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться по [ADDRESS] , розміром 0,09 га. Земельна ділянка належить спадкодавцеві на праві приватної власності у відповідності з рішенням Володимирівської сільської ради народних депутатів від 02 лютого 1994 року за №16/93 (копія) (а.с.105 том 1). 26 лютого 1998 року завідуючою Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області Рожко О.О., спадкоємиці майна гр. [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий внесок з належними відсотками та компенсацією, який знаходиться на рахунках [NUMBER], [NUMBER] , на ім`я померлого, у філії 3307/012 с. Володимирівка Казанківського відділення №3307 Ощадбанку України (копія) (а.с.106 том 1). Отже, в силу ст.ст.548, 549 ЦК УРСР, позивач [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом та прийняла спадщину після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилаючись на те, що вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON] , який за життя як вважає неправомірно не був включений до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) із земель колективної власності колишнього КСП «Володимирівський», через що не отримав відповідного сертифікату, а тому вона як спадкоємиця за законом має право на цю частку. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України 1990 року, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Відповідно до п.1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Порядок паювання земель) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) згідно з п.2 Порядку паювання земель мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ч.1 ст.22 та ч.2 ст.23 ЗК України 1990 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. З огляду на зазначене, особа набуває право на земельний пай за наявності зокрема таких умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 02 березня 2020 року в справі №573/813/19 (провадження №61-1543св20), від 13 травня 2020 року в справі №627/66/17 (провадження №61-42431св18), від 20 травня 2020 року в справі №384/642/17 (провадження №61-37931св18), від 02 вересня 2020 року в справі №530/311/19 (провадження №61-18113св19), від 22 жовтня 2020 року в справі №149/2978/18 (провадження №61-4932св19), від 16 грудня 2020 року в справі №637/672/19-ц (провадження №61-553св20), від 23 грудня 2020 року в справі №609/1117/18 (провадження №61-5685св19), від 16 червня 2021 року в справі №137/1642/19 (провадження №61-13243св20). З повідомлення Державного архіву Миколаївської області від 09.10.2025 року №А-1354/03-06 вбачається, що протоколи засідання правління колгоспу ім. ХVІІ партз`їзду с. Володимирівка Володимирівського району Миколаївської області за 1938-1940 роки на зберігання до держархіву області не надходили, тому підтвердити відомості про прийом [PERSON] у члени колгоспу та інші відомості щодо його роботи у колгоспі за вказаний період неможливо (а.с.225 том 1). Відповідно до повідомлення Державного архіву Миколаївської області від 20 жовтня 2025 року №А-1355/03-06 у протоколах засідання правління та загальних зборів членів колгоспу ім. ХVІІ партз`їзду с. Володимирівка Володимирівського району Миколаївської області за 1945-1946 роки відомостей про прийом [PERSON] у члени колгоспу та інші відомості щодо його роботи у колгоспі за вказаний період не виявлено. Протоколи засідання правління та загальних зборів членів колгоспу ім. ХVІІ партз`їзду с. Володимирівка Володимирівського району Миколаївської області за 1944 рік на зберігання до держархіву області не надходили (а.с.240 том 1). З архівної довідки, виданої Державним архівом Миколаївської області від 30 вересня 2025 року №А-1170/03-06 вбачається, що у протоколі засідання правління колгоспу ім. ХVІІ партз`їзду с. Володимирівка Володимирівського району Миколаївської області від 13 жовтня 1949 року №34 є відомості про роботу [PERSON] (ім`я - так у документі, викладеному російською мовою, не розшифровано, ім`я по батькові не вказано) на скиртуванні сіна. Підстава: ф. Р-4746, оп.1, спр.19, арк. 20, 20 зв. У протоколах засідань правління колгоспу та загальних зборів членів колгоспу ім. ХVІІ партз`їзду с. Володимирівка Володимирівського району Миколаївської області за 1947-1949 роки відомостей про прийом [PERSON] у члени колгоспу та інших відомостей щодо його роботи у колгоспі за вказаний період не виявлено (а.с.203 том 1). Згідно повідомлення Державного архіву Миколаївської області від 30 вересня 2025 року №А-1169/03-06 у протоколах засідання правління та загальних зборів членів колгоспу «Шлях заможника» с. Володимирівка Володимирівського району Миколаївської області за 1947-1949 роки відомостей про прийняття [PERSON] у члени колгоспу та його роботу у господарстві за вказаний період не виявлено (а.с.197 том 1). З Протоколу №1 загальних зборів членів колгоспу ім. ХVІІ партз`їзду та членів колгоспу «Шлях заможника» від 15 листопада 1950 року вбачається, що колгосп ім. ХVІІ партз`їзду та колгосп «Шлях заможника» об`єдналися в один колгосп «Шлях до комунізму» с. Володимирівка Володимирівського району Миколаївської області (копія) (а.с.198-201 том 1). З архівної довідки, виданої Державним архівом Миколаївської області від 18 березня 2025 року №А-261/03-06 вбачається, що у протоколі засідання правління колгоспу «Шлях до комунізму» с. Володимирівка Володимирівського району Миколаївської області від 01 липня 1951 року №23 є відомості про штрафування [PERSON] (ім`я не розшифровано, ім`я по батькові не вказано) за невихід на роботу 01 липня 1951 року та порушення трудової дисципліни на 3 трудові дні. У протоколі засідання правління колгоспу «Шлях до комунізму» с. Володимирівка Володимирівського району Миколаївської області від 10 жовтня 1952 року №23 є рішення про затвердження договору з Дюмином Гр. (прізвище - так у документі, укладеному російською мовою, ім`я не розшифроване, ім`я по батькові не вказано) на виконання робіт з кладки виробничих приміщень з каменю. Підстава: ф. Р-5282, оп.1, спр.4, арк.63 зв., 66, 67 зв.; спр.9, арк.63, 64 зв. У протоколах засідань правління колгоспу та загальних зборів членів колгоспу «Шлях до комунізму» с. Володимирівка Володимирівського району Миколаївської області за 1951-1953 роки відомостей про прийом [PERSON] у члени колгоспу та інших відомостей щодо його роботи у колгоспі за вказаний період не виявлено (а.с.8 зворот том 1). Відповідно до довідки Державного архіву Миколаївської області від 18 березня 2025 року №А-261/03-06 стосовно [PERSON] (ім`я не розшифровано, ім`я по батькові не вказано) за документами колгоспу «Шлях до комунізму» с. Володимирівка Володимирівського району Миколаївської області за 1951-1952 роки (за 1953 рік відомостей щодо [PERSON] не виявлено). Документи колгоспу «Шлях до комунізму» с. Володимирівка Володимирівського району Миколаївської області на зберігання до днржархіву області надійшли за 1951-1965 роки включно. Документи КАСП «Володимирівський» Казанківського району Миколаївської області та КСП «Володимирівський» Казанківського району Миколаївської області на зберігання до держархіву області не надходили, тому надати відомості стосовно виключення [PERSON] з членів КСП «Володимирівський» Казанківського району Миколаївської області неможливо (а.с.8 том 1). Згідно до довідки Державного архіву Миколаївської області від 02 липня 2025 року №А-739/03-06 стосовно [PERSON] (ім`я не розшифровано, ім`я по батькові не вказано) за документами колгоспу «Шлях до комунізму» с. Володимирівка Володимирівського району Миколаївської області за 1954-1956 роки (за 1956 рік відомостей щодо [PERSON] не виявлено). Документи колгоспу «Шлях до комунізму» с. Володимирівка Володимирівського району Миколаївської області на зберігання до днржархіву області надійшли за 1951-1965 роки включно. Документи КАСП «Володимирівський» Казанківського району Миколаївської області та КСП «Володимирівський» Казанківського району Миколаївської області на зберігання до держархіву області не надходили, тому надати відомості стосовно виключення [PERSON] з членів КСП «Володимирівський» Казанківського району Миколаївської області неможливо (а.с.35 том 1). З повідомлення Сектору роботи з юридичними та фізичними особами селище Казанка архівного відділу Баштанської районної військової адміністрації від 27 лютого 2025 року №А-5/10.04/04 вбачається, що згідно протоколів загальних зборів за 1969 по 1974 роки, та протоколів засідання правління за 1966 по 1974 роки колгоспу «Шлях до комунізму» Казанківського району Миколаївської області гр. [PERSON] в члени колгоспу не приймався і не звільнявся (а.с.125 зворот том 1). З архівної довідки, виданої Трудовим архівом Казанківської селищної ради від 25 лютого 2025 року №77/01-12-С вбачається, що згідно з архівними документами (стажові та особові рахунки) колгоспу «Шлях до комунізму» Казанківського району Миколаївської області [PERSON] працював у колгоспі у період з: 1950 року по листопад 1971 року, з березня 1973 року по листопад 1973 року, та з березня 1974 року по листопад 1974 року (а.с.9 зворот том 1). З повідомлення Управління соціального захисту населення Баштанської районної військової адміністрації від 16 лютого 2025 року №3661/03-18, на виконання вимог ухвали суду від 02 жовтня 2025 року, вбачається, що відповідно Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, із зазначенням строків зберігання документів затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 квітня 2012 року за №571/20884, пенсійні справи (заяви, довідки, висновки лікарів, медико-соціальної експертної комісії; протоколи про призначення пенсій; трудовий стаж тощо) пенсіонерів, які одержують пенсії відповідно до законодавства, зберігаються після припинення виплати пенсії 25 років. Завірену копію пенсійної справи [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] надати немає можливості (а.с.233 том 1). Колгосп «Шлях до комунізму» Казанківського району Миколаївської області був реорганізований в КАСП «Володимирівський», а згодом в КСП «Володимирівський» та СТОВ «Володимирівське». Державний акт на право колективної власності на землю був зареєстрований за КСП «Володимирівський» 20 жовтня 1995 року, що підтверджується рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2014 року у справі №478/1729/14-ц (а.с.16-17 том 2). Відповідно до інформаційної довідки, виданої Відділом №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Держгеокадастру у Миколаївській області від 25 лютого 2025 року №177/22-25, Державний акт на право колективної власності на землю по КСП «Володимирівський» відсутній у відділі (а.с.10 том 1). При перевірці списку членів КАСП колгоспу «Володимирівський» Казанківського району Миколаївської області на одержання землі (додаток до державного акту на колективну власність землі) та списку пенсіонерів КАСП колгоспу «Володимирівський», які містяться у Справі про паювання земель колективної власності КСП «Володимирівський» (копія) (а.с.142-159 том 1), встановлено відсутність прізвища [PERSON] . Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, засвідчили, що дійсно [PERSON] працював у колгоспі «Шлях до комунізму» Казанківського району Миколаївської області, який в подальшому був реорганізований в КАСП «Володимирівський», а згодом в КСП «Володимирівський», приймав участь у загальних зборах членів даного колгоспу, але чи останній був членом вказаного колгоспу їм невідомо. Приписами ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Судом, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на час одержання КСП «Володимирівський» Державного акта на право колективної власності на землю спадкодавець [PERSON] не був членом вказаного підприємства, до списку осіб, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю внесений не був, Сертифікат про право на земельну частку (пай) на його ім`я не видавався, що свідчить про те, що у останнього за життя не виникло право на земельну частку (пай). На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з урахуванням того, що у батька позивача по справі - [PERSON] як спадкодавця за життя не виникло право на земельну частку (пай), внаслідок чого відповідне право не є об`єктом спадкування та не входить до складу спадщини, що відкрилась внаслідок його смерті, приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Outcome: dismissed