Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник позивача Марія Хлопкова звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 44\~489.84 грн за кредитним договором № 341789676 від 09 лютого 2023 року та судових витрат. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09 лютого 2023 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 341789676 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Перед укладенням кредитного договору, [PERSON] за допомогою мережі інтернет, перейшов на офіційний сайт ТзОВ-www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику й паспортом споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації проживання. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV7RE49. Відразу після вчинених дій відповідача, 09 лютого 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувала грошові кошти в сумі 9200.00 грн на його банківську картку № [NUMBER] , що в свою чергу свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. 28 листопада 2018 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого в подальшому було продовжено. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювались не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Згодом, 10 жовтня 2024 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01. Окрім того, 04 червня 2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Юніт капітал» уклали договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором Відповідно до п. 1.2. договору перехід від ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТзОВ «Юніт капітал» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком № 20, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Згідно реєстру боржників за Договором факторингу № б/н від 04 червня 2025 року від ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 44\~489.84 грн. А тому, враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором № 341789676 від 09 лютого 2023 року становить 44\~489.84 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 9200.00 грн; заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом 35\~289.84 грн. Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду сторін по справі. Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» докази по справі. Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року витребувано у АТ «Таскомбанк» докази по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила проводити розгляд справи без участі представника позивача. Проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в передбаченому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не надано, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено. У протилежному випадку відкладення розгляду справи без відповідних об`єктивних підстав та пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя, може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи. Суд враховує, що відповідно до ч.2\~ст.43 ЦПК України,\~учасники справи зобов`язані:\~1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;\~2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;\~3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;\~4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;\~5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;\~6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;\~7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи. Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. З урахуванням завдань цивільного судочинства та розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України,\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:\~1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;\~2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~3) відповідач не подав відзив;\~4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності, неявка до суду, незалежно від причин, вказує на те, що відповідач фактично відмовився надавати докази на захист своїх прав у суді. В зв`язку із чим, суд розглядає справу за наявних у справі доказів у їх відсутності, оскільки, в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно з ч.1\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 09 лютого 2023 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали Кредитний договір № 341789676 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.31-40). Відповідно до п. 2.1 Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 9200.00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі\~Правила). Згідно з п. 2.2 Договору сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Відповідно до п. 2.3 Договору кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 9200.00 грн одразу після укладення Договору, орієнтовна дата повернення якого 23 лютого 2023 року. Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 14 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку, передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору строк дії кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору стосовно до дати надання першого траншу за Договором (п. 3.1 Договору). Згідно з п. 3.2 Договору сторони погодили, що встановлений в п. 3.1 Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних у цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30\~(Х-Y), де: Z- \~кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х\~- поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду з врахуванням усіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y- дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок кредитодавця). При цьому сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > Х, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період дорівнює 30 днів. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Цей договір підписаний від імені [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV7RE49. Позичальник також вказав, місце проживання, ідентифікаційний номер, електронну адресу (а.с.21зв.). Відповідно до Паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 341789676 від 09 лютого 2023 року, зазначена інформація про кредитодавця, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Зазначено, що дата надання інформації 09 лютого 2023року та є актуальною до 14 лютого 2023 року, та містить прізвище відповідача [PERSON] (а.с.31-32). В заявці на отримання грошових коштів в кредит від 09 лютого 2023 року, зазначена загальна інформація про кредитодавця: паспортні дані; договір (оферта) № 341789676; дата укладення договору 09 лютого 2023року; сума кредиту 9200.00 грн, персональні дані [PERSON] , паспортні дані, місце реєстрації, місце проживання, ідентифікаційний номер, номер особистого електронного платіжного засобу (номер картки № [NUMBER] ) (а.с.21зв.). ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перераховано на картковий рахунок відповідача позику в сумі 9200.00 грн, що підтверджено платіжним дорученням від 09 лютого 2023 року (а.с.14). 28 листопада 2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 341789676 від 09 лютого 2023 року. Відповідно до п. 2.1 договору факторингу згідно з умовами цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Строк дії цього договору закінчується 28 листопада 2019 року (п. 8.2) та який в подальшому додатковими угодами неодноразово продовжувався сторонами (а.с.66-78 ). Згідно з витягом з реєстру прав вимоги від 28 березня 2023 року № 22 до ТзОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором у загальному розмірі 1 грн, з яких 9200.00 грн\~тіло кредиту; 11\~712.08 грн\~заборгованість за процентами (а.с.87-88). Отже, за умовами договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 та додаткових угод до нього ТзОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги до [PERSON] за Договором. 10 жовтня 2024 року між ТзОВ «Таліон Плюс» і ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 10/1024-01, за яким ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 341789676 від 09 лютого 2023 року (а.с.61-65). Згідно з витягом з реєстру прав вимоги від 10 жовтня 2024 року №2 до ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором у загальному розмірі 44 489.84 грн, з яких 9200.00 грн\~тіло кредиту; 35\~289.84 грн\~заборгованість за процентами (а.с.54-55). Отже, за умовами договору факторингу від 10 жовтня 2024 року за № 10/1024-01 до нього ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за Договором. 04 червня 2025 року між ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №04-06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 341789676 від 09 лютого 2023 року (а.с.56-60). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 04 червня 2025 року № 04-06/25-Ю до ТзОВ «Юніт капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за Договором у загальному розмірі 44 489.84 грн, з яких 9200.00 грн\~-тіло кредиту; 35\~289.84 грн\~-заборгованість за процентами (а.с.52зв.-53). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 341789676 від 09 лютого 2023 року заборгованість [PERSON] перед ТзОВ «Юніт капітал» станом на 25 червня 2025 року (включно) складає 44\~489.84 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 9200.00 грн; прострочена заборгованість за процентами\~35\~289.84 грн (а.с.46зв.). Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України). Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відтак, суд установив, що відповідач був ознайомлений з указаними у вищевказаному Договорі умовами користування кредитними коштами і на них погодився. Відповідач не скористався своїми правами, передбачені ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не надав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Не здобуто таких доказів і під час розгляду справи судом.\~ Отже, судом встановлено факт невиконання відповідачем узятих зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов цього договору, повернення суми кредиту та сплати відсотків, а тому порушене право підлягає судовому захисту. \~ \~ \~ \~Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи вищенаведене, те, що відповідач, будучи ознайомлений з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, хоча взяв на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19). Також, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги від 05 червня 2025 року № 05/06/25-01, укладеним між ТзОВ «Юніт капітал» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», додатковою угодою № 25470784247 до Договору про надання правничої допомоги від 05 червня 2025 року, актом прийому передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року (а.с.41-44). Відповідно до ч. 5ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від відповідача не надходило. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000.00 грн. Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422.40 грн (сплачений судовий збір при подачі до суду позовної заяви). На підставі вище викладеного,

Outcome: approved