Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов обґрунтовувала тим, що [INFO] в селі Верхній Студений Міжгірського району Закарпатської області померла [PERSON] (далі [PERSON] , спадкодавець), 1922 року народження, у зв`язку з чим за нею відкрилась спадщина. До складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території колишнього КСП «Бескид» розміром 0,71 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 010423. Позивач єдиний прийняв спадщину, проте нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через неподання спадкоємцем правовстановлюючих документів на майно. Обґрунтовуючи позов зазначеними обставинами та посилаючись на відповідні норми цивільного законодавства позивач просив визнати за ним право на згадану земельну частку в порядку спадкування за законом до майна померлої [PERSON] 07 листопада 2025 року ухвалою судді було відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Рішко С.І. подав суду заяву від 28 листопада 2025 року, якою просив розглянути справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач Пилипецька сільська рада Хустського району Закарпатської області явку представника в судове засідання не забезпечила, подала суду заяви від 25 листопада 2025 року якими просила розглянути справу без участі представника відповідача. З поданих заяв слідує визнання позову Пилипецькою сільською радою Хустського району Закарпатської області. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов й таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи законних інтересів третіх осіб, з врахуванням характеру спірних правовідносин, суб`єктного складу сторін і обставин справи, відповідно до наведених норм процесуального закону суд враховує при вирішенні спору визнання позову відповідачем. За наявними доказами суд встановив такі фактичні обставини справи. [INFO] у селі Верхній Студений Міжгірського району Закарпатської області померла [PERSON] , яка доводилася матір`ю позивачу. Зазначені обставини підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.16), свідоцтвом про народження позивача [NUMBER] (а.с.14). З врахуванням приписів п. 4 і 5 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України (ЦК України) спірні правовідносини спадкування регламентуються Цивільним кодексом УРСР, 1963 р. (далі ЦК УРСР). Відповідно до приписів ст. 524-526 ЦК УРСР у зв`язку з смертю [PERSON] за нею відкрилась спадщина та виникли правовідносини спадкоємства. Згідно довідки старости сіл Н.Студений та В.Студений Пилипецької сільської ради від 22.08.2024 №659, померла [INFO] [PERSON] , була постійною мешканкою [ADDRESS] , разом з нею на момент її смерті ніхто інший не був зареєстрований та не проживав (а.с.17). На випадок своєї смерті [PERSON] заповітів не складала, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 04.11.2025 за № 83124743 (а.с.18). Після смерті [PERSON] позивач фактично вступив в управління спадковим майном, а 17 жовтня 2024 року звернувся до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Король Н.І. із заявою про реєстрацію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] та видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. На підставі зазначеної заяви було зареєстровано спадкову справу №72/2024 та номер у Спадковому реєстрі 73150189, що доводиться витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.10.2024 за № 78791177 (а.с.19). З врахуванням положень статті 524 та 527 ЦК УРСР у [PERSON] , у зв`язку з відкриттям спадщини за [PERSON] , відповідно до закону, виникло право на спадкування, він не відмовлявся від спадщини та прийняв спадщину як спадкоємець першої черги за законом (ст. 529, 548 і 549 ЦК УРСР). Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття у встановлений законом строк, встановлений ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР не звертався, рішення суду щодо продовження іншим спадкоємцям строку для прийняття спадщини за майном померлої [PERSON] до приватного нотаріуса не надходили. Відповідно до інформаційного листа № 29-7-0.31-5112/2-25 від 14.10.2025 управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області (а.с. 28), згідно наявної інформації у відділі, відповідно до книги № 1 реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП "Бескид" Нижньостуденівська с.р. наявні відомості, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 010423 виданий на підставі Розпорядження Міжгірської РДА № 197 від 07.04.1997 на ім`я [PERSON] , зареєстрований за № 201 від 06.01.1998 року. Розмір земельної частки (пай) складає 0,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у майні КСП "Бескид". Вартість земельної частки (паю) по КСП "Бескид" на дату видачі вищезазначеного сертифікату становила 621,00 гривень (а.с.23). З пояснень, викладених у заяві по суті справи, слідує, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК №\~010423 від 07.04.1997 розміром 0,71 в умовних кадастрових гектарах по КСП «Бескид» за життя [PERSON] , було втрачено, у зв`язку з чим він не міг бути поданий нотаріусу для оформлення свідоцтва про право на спадщину. Відтак, з врахуванням положень ст. 524, 527, 529, 548 і 549 ЦК УРСР єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину за [PERSON] є позивач [PERSON] , котрий відповідно до приписів ст. 560 ЦК УРСР вправі отримати свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Останнім йому було відмовлено в учиненні відповідної нотаріальної дії за відсутності оригіналу документа, що підтверджує право на земельну частку (пай), а саме сертифіката №010423, який згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних сертифікатів (паїв» є основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) (а.с.21). Враховуючи наведене суд уважає, що позивач, як єдиний спадкоємець за законом, який прийняв спадщину за його померлою матір`ю, набув право на спадкування за ним майна, котре увійшло до складу спадщини, зокрема: права на земельну частку (пай) на території колишнього КСП «Бескид», розміром 0,71 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 010423. Суд не встановив обставин, передбачених статтею 528 ЦК УРСР, які мали б наслідком усунення позивача від спадкування за [PERSON] та обставин, які б свідчили, що спадкування позивачкою за [PERSON] порушує права чи законні інтереси третіх осіб. Відтак суд дійшов висновку, що у позивачки виникло право на набуття в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) та, водночас, наявність формальних перешкод для нотаріального оформлення переходу зазначеного права від спадкодавця до спадкоємця у порядку спадкування за заповітом, які не впливають на зміст цього права. Відповідно до приписів частин 1, 2 і 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Суд враховує, як сталу практику правозастосування (елемент правової визначеності) зазначеної норми, позицію викладену в п. 3.1. листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до якої визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи встановлені обставини та відповідно до вказаних вище норм законодавства суд доходить висновку, що матеріалами справи доводиться наявність законних підстав на набуття [PERSON] права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та існування підстав для судового захисту такого права в установлений законом спосіб визнання права. Відтак суд уважає позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved