Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Представник АТ «Універсал Банк» просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача 38 425,29 гривень заборгованості за договором про надання банківських послуг "Мonobank від 07 березня 2024 року. Вимоги обґрунтовано тим, що 07 березня 2024 року між Банком та [PERSON] підписано анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі цієї анкети-заяви Банк відкрив відповідачу поточний рахунок [NUMBER] , на який встановив кредитний ліміт на суму 10 000,00 грн, що вказана в довідці про розмір встановленого кредитного ліміту. Своїм підписом відповідач повністю та безумовно прийняв пропозицію Банку та погодився із ти, що анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг (далі Договір). Відкривши поточний рахунок та встановивши на нього кредитний ліміт, Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. Відповідач умов Договору не дотримав, повернення кредиту у визначені строки та розмірі згідно тарифів не здійснював, через що перед Банком має заборгованість в сумі 38 425,29 гривень, з яких 24943,88 тіло кредиту, 7219,44 гривень за пенею, 6261,97 за порушення грошового зобов`язання. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 19 серпня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали суду без вручення за закінченням строку зберігання, ухвалою від 23 вересня 2025 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та висловив згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, у тому числі, шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 в справі № 911/3142/19 висловив правову позицію про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 07 березня 2024 року Банк та [PERSON] підписали анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в Банку при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank/Universal Bank», таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, тарифами складає договір про надання банківських послуг. Відповідач просив відкрити на своє ім`я рахунок та встановити на нього кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. У пункті 2 вказаної анкети-заяви зазначено, що пільговий період користування кредитом становить 62 календарні дні, у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. До анкети-заяви Банк долучив копію паспорта та картки платника податків відповідача, а також копію Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «monobank/Universal Bank». Згідно із довідкою Банку від 03.03.2025 розмір встановленого відповідачу на поточний рахунок кредитного ліміту становить 10 000,00 грн. Відповідно до розрахунку Банку заборгованість відповідача за указаним кредитним договором станом на 03.03.2025 складає 24943,88 гривень тіла кредиту, 7219,44 гривень пені та 6261,97 гривень за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.10562 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті\~3\~Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Укладення між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] кредитного договору підтверджується доданою до позову копією анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 07.03.2024. Після підписання цього договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у Банку виникло зобов`язання відкрити відповідачу рахунок та надати в користування кредитні кошти, а у відповідача - оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання платіжною карткою згідно з тарифами Банку та повернути кредитні кошти зі сплатою відповідних процентів за їх користування. З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, проте виниклої заборгованості не погашав. Використання відповідачем кредитних коштів свідчить про існування між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] договірних зобов`язань в рамках банківської послуги «monobank». Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача перед Банком станом на 03.03.2025 утворилась заборгованість, яка складає 24943,88 гривень тіла кредиту, 7219,44 гривень пені та 6261,97 гривень за порушення грошового зобов`язання. Жодних заперечень щодо не укладення кредитного договору, не отримання платіжної картки чи неправильного розміру заборгованості за кредитом відповідач суду не подав. У зв`язку із цим, у суду відсутні підстави не приймати до уваги надані Банком докази або ставити їх під сумнів на предмет достовірності. Тіло кредиту в сумі 24943,88 гривень відповідач не повернув, тому зазначена сума підлягає стягненню в примусовому порядку. Стосовно нарахованої позивачем і заявленої до стягнення суми за пенею в розмірі 7219,44 грн та за порушення грошового зобов`язання в сумі 6261,97 гривень, суд враховує такі законодавчі приписи. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває нині і це є загальновідомим фактом. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача пені та заборгованості за порушення грошового зобов`язання не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за кредитним договором відбулося у період дії на території України воєнного стану, тому заявлена вимога у цій частині задоволенню не підлягають. При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання щодо погашення кредиту не виконав, тим самим порушив умови договору, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість в загальній сумі 24 943,88, яка підлягає стягненню на користь АТ "Універсал Банк" в судовому порядку. Разом з цим, не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача пені та заборгованості за порушення грошового зобов`язання через її невідповідність вимогам закону. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 77,93 % таких вимог.

Outcome: partial