Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Андріївської сільської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, СТОВ «Краматорське», за участю третьої особи: Донецької товарної біржі про визнання договору купівлі-продажу дійсним,\~обґрунтовуючи свої\~позовні вимоги\~тим,\~що 02\~серпня 2000\~року,\~між Колективним\~Сільськогосподарським Підприємством\~«Краматорське» в\~особі Власова\~А.С.\~з однієї\~сторони,\~який іменується\~Продавець,\~та [PERSON] ,\~який іменується\~Покупець,\~за участі\~Донецької товарної\~біржі було\~укладено Договір\~купівлі-продажу\~№865\~Н,\~за яким\~Покупець придбав\~цілий житловий\~будинок з\~господарськими будівлями\~за адресою\~ [ADDRESS] .\~З моменту\~придбання житлового\~будинку за\~зазначеною в\~договорі купівлі-продажу\~адресою,\~зареєструвавши відповідне\~право власності\~у визначеному\~на момент\~укладання договору-купівлі\~продажу житлового\~будинку порядку\~в бюро\~технічної інвентаризації\~позивач весь\~час по\~даний момент\~проживає в\~зазначеному будинку,\~здійснює його\~ремонт та\~утримання,\~вважає себе\~добросовісним власником\~даного майна.\~Враховуючи необхідність\~впорядкування документів,\~що підтверджують\~право власності\~на нерухоме\~майно і\~внесення відповідних\~відомостей до\~електронного реєстру\~прав на\~нерухоме майно,\~позивач звертався\~до державного\~реєстратора з\~метою внесення\~відповідних відомостей\~до електронного\~реєстру прав\~на нерухоме\~майно,\~але йому\~було повідомлено,\~що через\~колізію в\~законодавстві,\~що діяла\~на момент\~укладання договору\~та недотримання\~нотаріальної форми\~договору купівлі-продажу\~житлового будинку,\~державний реєстратор\~не може\~провести відповідну\~реєстраційну дію\~і необхідно\~в судовому\~порядку визнати\~договір купівлі-продажу\~дійсним. Таким чином на даний момент позивач фактично позбавлений можливості розпоряджатись власним майном, що призводить до порушення його прав. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , від 02 серпня 2000 року, №865Н, укладений між КСХП «Краматорське» та Строк В.І. Позивач, [PERSON] , та представник позивача, адвокат Неживий А.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АН №1801262 від 29 вересня 2025 року, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача, Андріївської сільської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача, СТОВ «Краматорське», та представник третьої особи, Донецької товарної біржі, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з випискою з рішення зборів уповноважених працівників КСХП «Краматорське» від 02.04.1994 року вирішено продати житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , члену КСХП Строк В.І., який мешкає в зазначеному будинку. Відповідно до довідки-характеристики від 25.05.2000 року, наданої Слов`янським БТІ, житловий будинок [ADDRESS] , зареєстрований за КСХП «Краматорське». 02.08.2000 року між [PERSON] , як покупцем, та КСХП «Краматорське», як продавцем був укладений договір купівлі-продажу № 865Н на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований в БТІ 17.08.2000 року. Згідно з довідкою Відділу зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Краматорського району Донецької області від 22.09.2025 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.01.2013 року зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №865Н, зареєстрованого Слов`янською філією Донецької ТБ 02.08.2000 року, дата реєстрації в КП «БТІ» 17.08.2000 року, номер запису 662 у реєстровій книзі 10. За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За приписами ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у серпні 2000 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Приписами ст. 224 ЦК УРСР встановлено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 цієї статті встановлено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому, вказана норма може застосовуватись лише за наявності таких необхідних умов: одна зі сторін має повністю або частково виконати угоду; інша сторона має ухилятись від нотаріального оформлення угоди; має існувати вимога сторони, яка виконала свої обов`язки. Відсутність хоча б однієї з цих умов унеможливлює визнання договору купівлі-продажу житла з недотриманням нотаріальної форми дійсним. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що сторонами договір повністю виконаний: відповідач звільнив житлове приміщення, а позивач поселився у вказаному будинку, користується будинком протягом 25 років, оплачує комунальні платежі, утримує будинок у належному санітарно-технічному стані. Позивач на теперішній час не має можливості реалізувати свої права, як власник майна, оскільки договір купівлі-продажу будинку не було посвідчено нотаріально. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки укладений між [PERSON] , як покупцем, та КСХП «Краматорське», як продавцем правочин укладено правомочними на те особами, які досягли згоди за всіх істотних умов договору у встановленому законом порядку і у встановленій формі, що дає підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу. На підставі викладеного,

Outcome: approved