Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» (далі - ТОВ «Качай гроші»), третя особа - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В., приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В. В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтований тим, що 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. вчинено виконавчий напис № 100835, за яким стягнуто з позивачки на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованість у розмірі 17 773,00 грн. 27 квітня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В. В. прийнято виконавче провадження № [NUMBER], разом з тим позивачка не отримувала жодного документу або сповіщення про відкриття виконавчого провадження або прийняття виконавчого провадження, як і документів, що стали підставою для відкриття виконавчого провадження № [NUMBER]. Позивачка вважає, що виконавчий напис від 15 липня 2021 року, не відповідає чинному законодавству, його вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, сама заборгованість не є безспірною, також не перевірено наявність доказів направлення та отримання письмової вимоги про усунення порушень, а тому, він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, враховуючи те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не були враховані обставини, які можуть поставити під сумнів або взагалі спростовують безспірність заборгованості між сторонами, то такий виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає: витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн за подання позовної заяви та 908,40 грн судового збору за забезпечення позову; витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03 березня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Від третіх осіб пояснень по суті справи до суду не надходило. Відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша - четверта статті 12 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 11 липня 2020 року між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] укладений кредитний договір № 00-1551005. 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. вчинений виконавчий напис № 100835 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Качай гроші» заборгованості за кредитним договором від 11 липня 2020 року № 00-1551005 у розмірі 17 773,00 грн. Строк платежу за кредитним договором від 11 липня 2020 року № 00-1551005 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період із 09 серпня 2020 року до 05 липня 2021 року. Сума заборгованості складає 17 773,00 грн, у тому числі: 7 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10 773,00 грн - прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача за домовленістю сторін. Загальна сума, що підлягає стягненню - 17 773,00 грн. 27 квітня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В. В. прийнято виконавче провадження № [NUMBER]. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В. В. від 30 квітня 2024 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У статті 50 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (далі - Порядок). Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно із підпунктом 1.2 пункту 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктом 3.1 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку (підпункт 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що відповідно виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а отже, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі щодо наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17 та узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14. Відповідачем не надано доказів того, що ним надані нотаріусу будь-які документи, що підтверджують безспірність заборгованості в указаний у виконавчому написі період. Зокрема, відповідачем не надано доказів подання ним нотаріусу виписки з рахунку позивачки, яка б містила обов`язкові реквізити, згідно з пунктом 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України (дата здійснення останніх (попередніх) операцій за рахунком, код валюти, суми операцій (відповідно за дебетом або кредитом) тощо)). Без цих відомостей з виписки абсолютно неможливо з`ясувати коли і які саме суми були отримані позивачкою від кредитора, коли були нараховані відсотки, в якому розмірі та за який період, яким є розмір заборгованості та чи існує заборгованість взагалі. Зазначені обставини не дають змоги перевірити чи нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та чи дотримався норм Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис вчинено нотаріусом за наявності документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою та сьомою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказів про направлення відповідачем вимоги позивачці про усунення наявної заборгованості за кредитним договором суду також не надано. Відповідачем також не надано доказів того, що укладений між ТОВ «Качай гроші» та позивачкою кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, посвідчено нотаріально, тому наявні, у тому числі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17. Із урахуванням наведеного та ненаданням доказів підтверджуючих, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусу надані відповідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, зокрема, не надано: нотаріально посвідченого договору щодо якого виникла така заборгованість, засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, засвідченої стягувачем, копії письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що надіслана боржнику, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригіналів розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивачки підлягаю стягненню судовий збір у розмірі 2 119,60 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем при зверненні до суду поставлено питання про стягнення з відповідача 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У матеріалах справи міститься ордер серія АН № 1538478 на надання правничої допомоги від 22 жовтня 2024 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , проте доказів укладення договору та акт виконаних робіт суду не надано. Отже, з урахуванням наведеного, питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу може бути вирішено судом в порядку цієї норми закону після надання позивачем відповідних доказів, визначених законом.

Outcome: approved