Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] транспортний засіб - легковий автомобіль AUDI A4 державний номерний знак [NUMBER] , рік випуску - 2012, об`єм двигуна - 1984 см. куб., колір - Чорний, шасі - [NUMBER] . В порядку поділу сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] право одноособової власності на транспортний засіб - легковий автомобіль AUDI A4 державний номерний знак [NUMBER] , рік випуску - 2012, об`єм двигуна - 1984 см. куб., колір - Чорний, шасі - [NUMBER] . В порядку поділу сумісної власності подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини спільного майна подружжя: транспортного засобу - легкового автомобіля AUDI A4 державний номерний знак [NUMBER] , рік випуску - 2012, об`єм двигуна - 1984 см. куб., колір - Чорний, шасі - [NUMBER] у сумі 244\~650 грн. 00 коп., сплачений позивачкою при подачі позову судовий збір в сумі 1\~957 грн. 20 коп. Ухвалою суду від 12 березня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року закрито підготовче\~провадження та\~призначено цивільну\~справу до судового розгляду по суті. Представник [PERSON] адвокат Берзінь Сергій Людвигович надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Представник [PERSON] адвокат Лозовий Ігор Олександрович надав заяву про визнання позову та просив суд слухати справу за відсутності сторони відповідача. Просив суд питання про розподіл судових витрат вирішити відповідно до вимог діючого ЦПК України, враховуючи заяву відповідача про визнання позовних вимог. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов наступного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 15 вересня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Виконкомом Біленьківської селищної ради місто Краматорськ Донецької області, актовий запис №11. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05 березня 2024 року, що набрало законної сили 05 квітня 2024 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Наразі між сторонами виник спір з приводу поділу майна, що було придбане в період шлюбу. В період шлюбу [PERSON] та [PERSON] , 31 січня 2020 року було придбано та зареєстровано по договору укладеному в ТСЦ на ім`я [PERSON] легковий автомобіль AUDI A4 державний номерний знак [NUMBER] , рік випуску - 2012, об`єм двигуна - 1984 см. куб., колір - Чорний, шасі - [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , дата видачі - 31 січня 2020 року. Відповідно до\~статті 60\~СК України,\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 70 СК України У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо\~дружина та\~чоловік не\~домовилися про\~порядок поділу\~майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом.\~При цьому\~суд бере\~до уваги\~інтереси дружини,\~чоловіка,\~дітей та\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення (ст.\~71\~СК України).\~ Майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~є їхньою\~спільною сумісною\~власністю,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (ст. 368 СК України). Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя, не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Судам, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Вищевказане положення закону також кореспондується зі статтею 60 СК України, за якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.\~69\~ч.\~1\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України). Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Тобто, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Згідно ч.3\~ст.368\~ЦК України\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~є їхньою\~спільною сумісною\~власністю,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Вказана позиція є сталою у практиці Верховного Суду. Жодна зі сторін не заперечує, що транспортний засіб - легковий автомобіль AUDI A4 державний номерний знак [NUMBER] , рік випуску - 2012, об`єм двигуна - 1984 см. куб., колір - Чорний, шасі - [NUMBER] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Позивачка у своєму позові просить в порядку поділу сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] право одноособової власності на транспортний засіб. На думку суду такі позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані, підтверджені письмовими доказами по справі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. [PERSON] у своїй позовній заяві зазначає про необхідність в порядку поділу сумісної власності подружжя стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини спільного майна подружжя транспортного засобу легкового автомобіля AUDI A4 державний номерний знак [NUMBER] , рік випуску - 2012, об`єм двигуна - 1984 см. куб., колір - Чорний, шасі - [NUMBER] у сумі 244 650 грн. 00 коп. На підтвердження чого надала суду Звіт №110255-001 про оцінку колісного транспортного засобу від 11 лютого 2025 року, згідно з яким дійсна ринкова вартість транспортного засобу легкового автомобіля AUDI A4 державний номерний знак [NUMBER] , рік випуску - 2012, об`єм двигуна - 1984 см. куб., колір - Чорний, шасі - [NUMBER] становить 489 300 грн. 00 коп., відповідно 1/2 частина вартості спірного автомобіля складає 244 650 грн. 00 коп. Представник [PERSON] \~адвокат Лозовий\~Ігор Олександрович\~надав заяву\~про визнання\~позову,\~та не\~заперечує проти\~визначення вартості\~спірного рухомого\~майна відповідно\~до Звіту\~№110255-001\~про оцінку\~колісного транспортного\~засобу від\~11\~лютого 2025\~року.\~ Таким чином позовні вимоги у частині поділу сумісної власності подружжя та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного майна подружжя транспортного засобу легкового автомобіля AUDI A4 державний номерний знак [NUMBER] , рік випуску - 2012, об`єм двигуна - 1984 см. куб., колір - Чорний, шасі - [NUMBER] у сумі 244 650 грн. 00 коп. - підлягають задоволенню. В даному випадку встановлені всі фактичні обставини справи, враховано доводи сторін, надано належну оцінку доказам у справі та суд застосовує норми права, які регулюють зазначені правовідносини. Висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах з зазначеного питання. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (ст. 141 ЦПК України). Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений позивачкою при подачі позову судовий збір в сумі 1 957 грн. 20 коп. Суд не вирішує питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки розрахунок таких витрат суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: approved