Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

У квітні 2025 року уповноважений представник Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», Кулик Е.А., звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою до відповідача, у якій просила суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період 01.12.2021 - 31.01.2025 у розмірі 7 800,43 грн, із них: 7 624,96 грн - заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення; 144,13 грн - інфляційних втрат; 31,34 грн - 3% річних. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.04.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 18). 22 липня 2025 року від представника відповідача, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 22719/25) (а.с. 35-58). 8 вересня 2025 року від представника позивача, через систему «Електронний суд», на адресу надійшло клопотання пр. відкладення судового засідання (вх.№ 22795/25) (а.с. 59-62). 13 листопада 2025 року від представника відповідача, через систему «Електронний суд», на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі, з посиланням на наявність постанови Львівського апеляційного суду від 23.10.2025 у справі №465/9491/24 (провадження №22-ц/811/1275/25), прийнятої за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції у справі за позовом того ж позивача до іншого відповідача, про стягнення з нього такої ж заборгованості, що утворилася у квартирі №8 , під`їзду №1 , того ж будинку (вх.№ 36069/25) (а.с. 67-73). Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Аргументи позивача Позов мотивовано тим, що відповідач проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , та, відповідно, користуються послугами з централізованого опалення, у зв`язку з чим має відкритий особовий рахунок [NUMBER] . Вказує, що між відповідачем та позивачем з 01.12.2021 встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг у сфері теплопостачання, а саме позивач надавав послуги відповідачу, він ними користувався, але не оплачував їх, порушивши зобов`язання перед позивачем. Заперечення відповідача Відповідач з вимогами позовної заяви не погодився, вважає вимоги позивача безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, виклавши мотиви незгоди у відзиві на позовну заяву. Вказує на наявність цілої низки справ про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб квартир, розташованих у тому ж будинку, за результатом розгляду яких відмовлено у задоволенні позову. Будинок [ADDRESS] складається із трьох під`їздів. Квартира №5 , яка належить відповідачу на праві власності знаходиться у першому під`їзді вказаного будинку (квартири 1-10 знаходяться у першому під`їзді, квартири 11-25 - у другому, а квартири 26-40 - у третьому). На підтвердження обґрунтованості заперечень, відповідачем до відзиву надано цілу низку актів балансоутримувача будинку (ЛКП «Затишне») про демонтаж труб подачі теплоносія та приладів опалення сходової клітки, крім цього, у будинку не здійснено заходів з утеплення місць загального користування, що також виключає обов`язок з їх оплати. Відсутні також підстави для стягнення з відповідача вартості опалення місць загального призначення, адже такі, як і будинок в цілому, належним чином не утеплені та перебувають в неналежному стані. У судове засідання, призначене на 25.11.2025 учасники справи не з`явились, явки своїх представників не забезпечили, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, установив такі фактичні обставини справи, та відповідні до них правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.09.2020, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І., під реєстровим номером 5707 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 542266546101) (а.с. 43 зворот - 45). Із наявної у матеріалах справи довідки ЛМКП «Львівтеплоенерго» з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №1 від 17.03.2025 встановлено, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Крім цього, зареєстроване місце проживання відповідача з 05.11.2020 за указаною адресою також встановлено судом із даних Єдиного державного демографічного реєстру та даних відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області (а.с. 17, 24). Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Між позивачем та відповідачем не було укладено окремого Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Однак з 01.12.2021 позивачем оприлюднено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (офіційно опублікований на сайті www.lmkp.lte.lviv.ua) (а.с. 9-10). Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] позивачем відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . З наданого представником позивача розрахунку заборгованості за період 01.12.2021 - 31.01.2025 по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що відповідач, як споживач послуг, не здійснював оплату вартості за послуги з теплопостачання теплової енергії (а.с. 11). Відповідно до указаного документа заборгованість відповідача за указаний період станом на 14.03.2025 становила 7 694,96 грн. Будь-яких доказів оплати відповідачем указаної заборгованості суду не надано. Відповідачем на спростування доводів позивача суду надано низку документів, пов`язаних з відключенням споживачів по [ADDRESS] від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Актом приймання-передачі виконаних робіт від 24.08.2016 встановлено, що сантехніком ЛКП [PERSON] в першому під`їзді будинку за адресою: [ADDRESS] виконано такі роботи: відрізано та заглушено лінії подачі теплоносія до приладів опалення сходової клітки; демонтовані труби подачі теплоносія та прилади опалення сходової клітки (а.с. 42). З акта від 20.02.2018 встановлено, що виходом комісії в складі головного інженера [PERSON] , майстра по ремонту [PERSON] , сантехніка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складено та затверджено директором ЛКП «Затишне» указаний акт про те, що у 1-му під`їзді лінія подачі теплоносія до приладів опалення, на сходовій клітці від`єднана від центрального опалення в серпні 2016 року, труби подачі теплоносія та прилади опалення демонтовані (а.с. 43). З акта від 20.02.2018 року вбачається, що виходом комісії в складі головного інженера [PERSON] , майстра по ремонту [PERSON] , сантехніка [PERSON] старшого майстра ФРТМ [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складено та затверджено директором ЛКП «Затишне» указаний акт про те, що у 2-му та 3-му під`їздах батареї на сходових клітках не гріють з початку опалювального сезону у зв`язку з несправністю запірної арматури, ремонт яких можливий після закінчення опалювального сезону (а.с. 42 зворот). З акта від 18.09.2018 вбачається, що виходом комісії в складі головного інженера [PERSON] , майстра по ремонту [PERSON] , сантехніка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складено та затверджено директором ЛКП «Затишне» указаний акт про те, що у 2-му та 3-му під`їздах дійсно виконані роботи: відрізані та заглушені лінії подачі теплоносія до приладів опалення сходових кліток другого та третього під`їздів; демонтовані труби подачі теплоносія та прилади опалення сходових кліток (а.с. 41 зворот). У матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що проектом будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зокрема 1-го під`їзду, передбачалося встановлення опалювальних приладів у місцях загального користування. Оцінка суду Статтею 11 ЦК України визначено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Крім цього, частиною першою статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон № 2189-VIII), який у п. 5 ч. 1 ст. 1 дає таке визначення житлово-комунальних послуг - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч. 1 ст. 2 Закону № 2189-VIII). Не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (ч. 2 ст. 2 Закону № 2189-VIII). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону № 2189-VIII договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону № 2189-VIII у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Хоч у ч. 1 ст. 12 Закону № 2189-VIII передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель та виконавці комунальних послуг. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії який за своєю правовою природою є публічним договором приєднання, типова форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №1022 від 08.09.2021. За умовами вказаного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» зобов`язується надавати споживачу послуги відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Зазначений договір є розміщений на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://lmkp.lte.lviv.ua. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону № 2189-VIII). Відповідно до ст. 9 Закону № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1). Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. 3). Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (ч. 4). Так, за змістом вказаного, особи, місце проживання яких зареєстроване у квартирі у встановленому законом порядку, а також власники (співвласники) квартир, зобов`язані їх утримувати, у тому числі, нести витрати по оплаті фактично наданих житлово-комунальних послуг нарівні з іншими дієздатними, які проживають та/або зареєстровані у житлі, або співвласниками. Згідно із ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору; сфера теплопостачання - сфера діяльності з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії споживачам. Згідно із ч. 3 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (ч. 6 ст. 19). Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Указаним Законом визначено поняття: - допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) (п. 2 ч. 1 ст. 1); - спільного майна багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (п. 6 ч. 1 ст. 1); - частки співвласника - частки, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку (п. 9 ч. 1 ст. 1). Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. При цьому, ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, співвласники зобов`язані, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку (п.1); своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (п.10). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 12 вищезазначеного Закону, витрати на управління багатоквартирним будинком включають, в тому числі, витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку. За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.12.2020 у справі № 311/3489/18, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. За приписами п.п. 14, 38 Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за № 830, в редакції від 08 вересня 2021 року за № 1022, Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу). Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг (далі Методика). Пункт 2 розділу І Методики №315 розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року №358 визначає, що: допоміжні приміщення - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будівлі/будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); загальнобудинкові потреби - витрати на забезпечення спільних потреб будівлі/будинку комунальними послугами; загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення; місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень; обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) - втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (далі - ГВП), у тому числі в індивідуальному тепловому пункті; окремі приміщення з транзитними мережами опалення - окремі приміщення у будівлі/будинку, через які проходять ділянки транзитних трубопроводів опалення та відсутні опалювальні прилади відповідно до проекту будівлі/будинку, та які перебувають у власності або користуванні різних споживачів послуги з постачання теплової енергії; опалюване приміщення - приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря; приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря; При цьому, абз. 2 п. 3 Розділу І Методики №315 визначено, що розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. У даних правовідносинах підлягають застосуванню Правила надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі - Правила №630), які втратили чинність з 01.05.2022 та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (далі - Правила № 830), що набрали чинності з 04.09.2019. За змістом п. 8 Правил № 630, послуги надаються споживачеві згідно із договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Пунктом 12 Правил № 630 встановлено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Відповідно до п. 20 Правил № 630 встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. Однак, з наданого розрахунку неможливо встановити, яким чином відповідачу нараховано борг за послуги. Розрахунок заборгованості ЛМКП «Львівтеплоенерго» не містять належної інформації щодо способу нарахування заборгованості, не містять показників загальнобудинкового лічильника, його помісячних- показників. З наданих позивачем розрахунків неможливо встановити правильність нарахування плати за загальнобудинкові потреби на опалення. Щодо доводів відповідача про неналежних стан будинку та його не утеплення, суд зазначає про те, що указане мало значення лише у період дії Правил №630, тобто до 01.05.2022. ЛМКП «Львівтеплоенерго» не є балансоутримувачем або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Відповідно до «Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, зареєстрованого МЮ України 25.08.2005 року за №927/1127, а саме п.2 Технічне обслуговування житлових будинків та п.2.8, підготовка житлового фонду до сезонної експлуатації передбачає, зокрема, заходи до утеплення місць загального користування. Таким чином, заходи з утеплення місць загального користування має здійснювати балансоутримувач. Відповідно до п. 14 Правил №830, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу). Пунктом 24 Правил №830 встановлено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком. Однак, зважаючи на відключення 1 (першого) та двох інших під`їздів будинку, ЛМКП «Львівтеплоенерго» не могло фізично надавати послуги з теплопостачання до під`їзду 1, де знаходиться квартира, яка належить відповідачці. Доказів, які б спростовували наведене, позивачем суду не надано. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не користувалась та не могла з асу придбання квартири користуватись послугами, які надаються ЛМКП «Львівтеплоенерго», і як наслідок, не могла приєднатись до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. За відсутності фактів надання відповідачу послуг з опалення місць загального користування, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за такі послуги є безпідставними. За недоведеності з сторони позивача наявності у відповідача боргу за надані ЛМКП «Львівтеплоенерго» послуги, відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій передбачених нормами 625 ЦК України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed