Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2013 року. 16.04.2015 року подружжям, за спільні кошти, було придбано у власність за договором купівлі-продажу житловий будинок загальною площею 227,8 кв.м житловою площею 72,3 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,0919 га, кадастровий номер:6510166400:02:001:0158. Вказане домоволодіння було зареєстровано на відповідача [PERSON] . Договір вчинено за згодою дружини покупця [PERSON] . 20.08.2020 року позивачем [PERSON] подано до Херсонського міського суду Херсонської області заяву про розірвання шлюбу. На підставі викладеного, позивач просить визнати будинок [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03.12.2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження до підготовчого провадження. Ухвалою суду від 24.11.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду. З 24.02.2022 року по 12.06.2023 року справи, що перебували у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області, не розглядалися у зв`язку з припиненням роботи Херсонського міського суду Херсонської області через військову агресію рф та відновленням процесуальної діяльності Херсонського міського суду Херсонської області з 12.06.2023 року (на підставі рішення ВРП від 30.05.2023 року). В ході інвентаризації справ Херсонського міського суду Херсонської області зазначена справа була знайдена та продовжено судовий розгляд. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280,\~281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2013 року, про що 20.07.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, складено актовий запис № 126. Сторони по справі мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно договору купівлі-продажу від 16.04.2015 року [PERSON] придбав житловий будинок літ «А» житловою площею 72,3 кв.м, загальною площею 227,8 кв. м, при ньому є: літня кухня-сарай літ «Б», санвузол літ «В», споруди №І,1,2, огорожа № 3-5, який розташований: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,0919 га, кадастровий номер:6510166400:02:001:0158. Відповідно до п.21 цей договір вчинений за згодою дружини покупця [PERSON] , що підтверджується заявою, справжність підпису на якій засвідчив приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Зоріна Н.В. 16.04.2015 року за р.№ 856. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В.., зареєстровано в реєстрі за №858. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності за № 36373126 за [PERSON] 16.04.2015 року зареєстровано право приватної власності на житловий будинок літ «А» житловою площею 72,3 кв.м, загальною площею 227,8 кв. м, при ньому є: літня кухня-сарай літ «Б», санвузол літ «В», споруди №І,1,2, огорожа № 3-5, який розташований: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно зі статтею 60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 69 СК України дружина і\~чоловік мають\~право на\~поділ майна,\~що належить\~їм на\~праві спільної\~сумісної власності,\~незалежно від\~розірвання шлюбу.\~ Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. \~ \~ \~ \~Сторонами у справі не досягнуто добровільної згоди, щодо розподілу сумісно нажитого майна. Частинами 1,2 ст.70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму\~ВСУ від\~21.12.2007\~№11\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Також, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України. Зазначений житловий будинок, відповідно до ст. 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому вважає необхідним здійснити поділ спільного житлового будинку у рівних частинах, визнавши за позивачем та відповідачем право приватної власності на нерухоме майно по 1/2 частині житлового будинку.

Outcome: approved