Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

23 жовтня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, [PERSON] , [INFO] , на період його навчання в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, щомісячно і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцятитрирічного віку. Свої вимоги мотивував тим, що він досяг повноліття та є студентом, навчаючись на ІV курсі Харківського комп`ютерного фахового коледжу денної форми навчання за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія» на місці регіонального замовлення (за кошти бюджету Харківської області). Нормативний термін навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2026 року. Відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, і він, фактично, знаходиться на утриманні матері. Ухвалою судді від 05 листопада 2025 року провадження у даній справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням першого судового засідання на 02 грудня 2025 року. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, проте 26.11.2025 року надав заяву, в якій частково визнав позов, а саме, в частині стягнення з нього на утримання позивача на період навчання аліментів у розмірі 1/6 частки від доходів, адже він має ще має другого сина, який є неповнолітнім і на якого він за рішенням суду вже сплачує аліменти. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа до суду не прибула. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу,у відповідності до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.10.2007 року відділу РАЦС (а.с.5) [INFO] народився [PERSON] , його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 09.10.2017 року шлюб між батьками позивача розірвано (а.с.14). На час розгляду справи [PERSON] є студентом, навчаючись на ІV курсі Харківського комп`ютерного фахового коледжу денної форми навчання за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія» на місці регіонального замовлення (за кошти бюджету Харківської області). Нормативний термін навчання з 01.09.2022 року по 30.06.2026 року (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Як слідує з доводів позову та доданих до нього документів [PERSON] навчається на денній формі на бюджетній основі, а отже немає необхідності оплачувати навчання, проте він потребує матеріальної допомоги на проживання, навчальне приладдя, одяг, харчування та проїзд. Також, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки є особою працездатного віку та має постій місце роботи та дохід. Також, відповідач має іншого неповнолітнього утриманця, на якого сплачує аліменти в розмірі 1/6 частки від доходу, що вбачається з довідки з місця роботи від 25.11.2025 року. Враховуючи досліджені судом обставини справи, доводи позову та заперечення відповідача, з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача (наявність іншого утриманця неповнолітнього сина [PERSON] ), стану здоров`я відповідача, матеріального стану дитини, те, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як батька так і матері, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти в розмірі 1/6 частки всіх його доходів з часу подання позивачкою заяви і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцятирічного віку. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення матеріальних потреб повнолітньої дитини, яка навчається, виходячи з доходу відповідача. У зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В іншій частині задоволенню не підлягають. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: partial