Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

У серпні 2025 року позивач ТОВ "Споживчий центр" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20 жовтня 2023 року між ТОВ "Споживчий кредит" та [PERSON] укладено кредитний договір № 20.10.2023-100003030, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 5000,00 грн строком на 42 днів з дати надання кредиту. Відповідач належним чином не виконував зобов`язання, взяті на себе за кредитним договором, допустив заборгованість за кредитним договором від 20 жовтня 2023 року № 20.10.2023-100003030 сумі 9410,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 5000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 4410,00 грн. За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 20 жовтня 2023 року № 20.10.2023-100003030 у сумі 9410,00 грн, а також присудити судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 25 серпня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ "Споживчий центр" до [PERSON] про стягнення заборгованостіта відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач відзив на позовну заяву ТОВ "Споживчий центр" до суду не подав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, у позовній заяві позивач просив суд розглянути справу за відсутності його представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки на адресу, за якою зареєстроване його місце проживання. Оскільки поштове відправлення повернулось з проставлення відмітки про відсутність адресата, відповідно до положень п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повістка про виклик до суду вважається врученою відповідачеві. Заяву про розгляд справи за його відсутності [PERSON] до суду не подав. 21 листопада 2025 року на адресу електронної пошти Оболонського районного суду міста Києва з електронної пошти [INFO] надійшла заява такого змісту: "не можу з`явитися на суд. Знаходжуся на війні. Висилаю док", до якої долучено світлокопії паспорта, виданого на ім`я [PERSON] , довідка присвоєння ідентифікаційного номера та довідка від 20 жовтня 2025 року № 4406, видана військовою частиною [NUMBER] , в якій вказано, що [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації з 10 жовтня 2025 року. Однак усупереч вимогам ч. 8 ст. 43 ЦПК України указана заява не підписана з використанням кваліфікованованого електронного підпису учасника справи відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", а тому не може бути прийнята судом. Також долучені до заяви копії письмових доказів не були засвідчені у порядку, визначеному ст. 95 ЦПК України та усупереч ч. 9 ст. 83 ЦПК України не були надіслані позивачеві, а тому не можуть братись судом до уваги. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Судом з`ясовано, що 20 жовтня 2023 року між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", кредитний договір № 20.10.2023-100003030, за умовами якого ТОВ "Споживчий центр" зобов`язалось надати позичальнику [PERSON] кредит у сумі 5000,00 грн на строк 42 дні, дата повернення (виплати) кредиту - 30 листопада 2023 року, первинний період користування кредитом 14 днів, черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Оскільки цей договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ТОВ "Споживчий центр" належно виконало умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 5000,00 грн, що підтверджується квитанцією від 20 жовтня 2023 року № 2381403392 (а. с. 14). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник [PERSON] не виконав зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, допустив заборгованість за кредитним договором від 20 жовтня 2023 року № 20.10.2023-100003030, зокрема за тілом кредиту - у сумі 5000,00 грн. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до п. 8 кредитного договору від 20 жовтня 2023 року № 20.10.2023-100003030 процентна ставка є фіксованою незмінною; її розмір - 2,1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Договір від 20 жовтня 2023 року № 20.10.2023-100003030, укладений між сторонами, є договором про споживчий кредит, а тому до правовідносин між сторонами справи, які виникли щодо укладення та виконання згаданого договору, застосуванню підлягають положення Закону України "Про споживче кредитування". Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. П. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Згідно з нормою ч. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Проценти за користування кредитом за кредитним договором від 20 жовтня 2023 року № 20.10.2023-100003030 нараховані кредитодавцем в межах погодженого сторонами строку кредитування (42 дні), виходячи з розміру процентної ставки, визначеної у договорі. Кредитний договір від 20 жовтня 2023 року № 20.10.2023-100003030 укладено до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, проценти за користування кредитом нараховані також до набрання чинності згаданим законодавчим актом. Таким чином, проценти за користування кредитом за кредитним договором від 20 жовтня 2023 року № 20.10.2023-100003030 нараховані кредитодавцем правомірно, відповідно до умов договору, та складають 4410,00 грн. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). З огляду на викладене суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором від 20 жовтня 2023 року № 20.10.2023-100003030 у сумі 9410,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 5000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 4410,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, суд присуджує стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Споживчий центр" судовий збір у сумі 2422,20 грн.

Outcome: approved