Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області через систему "Електронний суд" надійшов позов від Акціонерного товариства «Фінансова компанія "Суперіум" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 47\~696,33 грн та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.09.2018 між ПАТ «УКРСИББАНК» та відповідачкою укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94375725000, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит для особистих потреб на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на рахунок відповідачки, відкритий у банку, до якого випущено платіжну картку. Позивач стверджує, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 47 696,33 грн, з яких: 31 865,51 грн заборгованість за основним боргом, 15 390,82 грн заборгованість за відсотками, 440,00 грн заборгованість за комісіями. ПАТ «УКРСИББАНК» на підставі договору факторингу від 20.02.2020 № 165 відступлено право вимоги до відповідача за указаним кредитними договором товариству з обмеженою відповідальністю «Олком-Лізинг», яке в подальшому відступило право вимоги до відповідачки Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» на підставі договору факторингу від 20.02.2020 року № 2002-Ф2. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із цим позовом до суду. Ухвалою попереднього складу Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 15.08.2024 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку загального позовного провадження. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 23.10.2024 справу передано на розгляд судді Літвіновій Г.М., ухвалою якої від 01.11.2024 прийнято справу до свого розгляду та залишено позовну заяву без руху. Ухвалою суду від 06.12.2024 продовжено розгляд справи та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 10.02.2025 витребувано у позивача докази: - належним чином завірені копії первинних документів, на яких базується розрахунок (виписка з банківського рахунку), - копію акта приймання-передачі права вимоги до договору факторингу №165, укладеного 20.02.2020, - копію акта приймання-передачі права вимоги (додаток №5) до договору факторингу №2002-Ф2, укладеного 20.02.2020, - копію Реєстру боржників (додаток №1) до договору факторингу №2002-Ф2, укладеного 20.02.2020. Також витребувано за клопотанням позивача у АТ "УКРСИББАНК" докази: - виписку з обліку кредитної заборгованості за кредитним договором №94375725000 від 12.09.2018. Ухвалою суду від 18.08.2025 справу призначено до судового розгляду. Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Позивач у судове засідання свого представника не направив, просив про розгляд справи без участі представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов не подала. Ураховуючи відсутність заперечень позивача, повторну неявку в судове засідання відповідача, відсутність відзиву на позов, суд ухвалив здійснювати розгляд справи в заочному порядку. Відповідно до ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст.7, ч. 2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд установив таке. Матеріали справи не містять договору № 94375725000 від 12.09.2018, на який посилається позивач у своїй позовній заяві. Натомість до своєї позовної заяви позивач додав копію Договору № 94375725000 про надання споживчого кредиту від 07.03.2018 та паспорт споживчого кредиту від 07.03.2018. Із цього Договору вбачається, що 07.03.2018 між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем на підставі заповненої останньою анкети-заявки на надання споживчого кредиту, укладено Договір № 94375725000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку далі (Договір про надання споживчого кредиту), невід`ємною частиною якого є Правила споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі Правила). Відповідно до змісту п.п. 3.1, 3.3, 3.14 Договору про надання споживчого кредиту банківською установою надано позичальнику кредит в сумі 26 598,95 грн для придбання мобільного телефону. Кредит надається шляхом оплати Банком з позичкового рахунку Позичальника платіжних документів ТОВ "Гаджет трейдінг " (отримувач). Повна вартість продукції 30 098,95 грн, решту 3500,00 грн позичальник сплачує зза рахунок власних коштів. Положеннями п.п. 3.5-3.13 Договору про надання споживчого кредиту передбачено порядок повернення кредиту, плати за кредит та інших платежів, а також розмір процентної ставки 0,00001% річних. За змістом п.3.7. Договору про надання споживчого кредиту позичальник зобов`язався повертати кредит та інші платежі шляхом внесення кожного місяця до 7 числа ануїтетних платежів у розмірі 1 774,00 грн відповідно до графіку платежів, що викладений у додатку № 1, але в будь-якому випадку повернути кредит не пізніше 07.03.2020. Відповідно до п. 3.12 Договору про надання споживчого кредиту позичальник сплачує банківській установі комісії відповідно до умов цього договору та додатку № 1 до нього, який є його невід`ємною частиною. Також п.4.1 Договору про надання споживчого кредиту передбачено, що Банк відкриває Позичальнику картковий рахунок та встановлює ліміт кредитування у розмірі 8000,00 грн. Матеріали містять Рахунок на оплату мобільного телефону на суму 30 098,95 грн від 07.03.2018, виданий СПД [PERSON] , у якому зазначено, що покупцем товару є [PERSON] . Також листом від 07.03.2018 ПАТ "УКРСИББАНК" повідомляє ТОВ "Гаджет трейдінг" про можливість оплати вищевказаного рахунку у розмірі 26 598,95 грн на підставі Договору про надання споживчого кредиту, укладеного 07.03.2018 з відповідачкою (а.с. 11). Однак, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердували той факт, що ПАТ "УКРСИББАНК" не тільки заявило про можливість оплати рахунку, а і фактично сплатило ТОВ "Гаджет трейдінг"26 598,95 грн. Випискою з обліку кредитної заборгованості, наданою АТ «УКРСИББАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів, підтверджуються ті обставини, що за договором кредитування № 94375725000 від 12.09.2018 відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 40 000,00 грн. Станом на 18.02.2020 вбачається борг позичальника за цим договором у розмірі 47 696,33 грн, який погашено 19.02.2020 (а.с.95-98). Суд звертає увагу, що вказаного договору кредитування № 94375725000 від 12.09.2018 позивач до суду не надав. АТ «УКРСИББАНК» 20.02.2020 на підставі Договору факторингу №165 відступило ТОВ «Олком-Лізинг» право вимоги до боржників за кредитними договорами, які вказано в реєстрі, що є додатком до даного договору. Згідно із цим Договором факторингу АТ«УКРСИББАНК» гарантує ТОВ «Олком-Лізинг» дійсність права вимоги до боржників щодо погашення заборгованості, яка відступається, а також зобов`язаний передати ТОВ «Олком-Лізинг» документацію, що підтверджує право вимоги до боржників, що не позбавляє права ТОВ «Олком-Лізинг» звернутися до АТ «УКРСИББАНК» з вмотивованим письмовим запитом щодо надання відповідних документів відносно певного боржника. За змістом п. 4.1 Договору факторингу № 165 право власності на право вимоги вважається таким, що перейшло від АТ «УКРСИББАНК» до ТОВ«Олком-Лізинг», та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимоги у ТОВ «Олком-Лізинг» виникає в день підписання акту приймання-передачі права вимоги (додаток № 1.2 до цього договору), за умови сплати ТОВ «Олком-Лізинг» фінансування в порядку, визначеному договором. Положеннями п. 4.5 Договору факторингу № 165 передбачено, що ТОВ«Олком-Лізинг» може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які відповідно до законодавства Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 165 АТ «УКРСИББАНК», крім іншого, відступлено ТОВ «Олком-Лізинг» право вимоги до [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) за Договором № 94375725000 від 12.09.2018 на загальну суму 47 696,33 грн. Платіжним дорученням №6 від 20.02.2020 підтверджується сплата АТ "УКРСИББАНК" ТОВ "Олком-лізинг" суми фінансування за Договором факторингу № 165. На виконання ухвали суду про витребування доказів позивач надав суду копію Акта приймання -передачі Документації до Договору факторингу №165 від 20.02.2020 (а.с.102-112), Копію Реєстру боржників до договору факторингу №165 від 20.02.2020 (а.с.114-132). Акт приймання-передачі права вимоги до договору факторингу №165, укладеного 20.02.2020, позивач суду не надав. ТОВ «Олком-Лізинг» 20.02.2020 на підставі Договору факторингу №2002-Ф2 відступило ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» належні права вимоги до боржників за кредитними договорами, укладеними з АТ «УКРСИББАНК», які вказано в реєстрі, що є додатком до цього договору. Відповідно до змісту пп. d) п. 3.1, п. 3.1 Договору факторингу №№2002-Ф2 ТОВ «Олком-Лізинг» гарантує ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» дійсність права вимоги до боржників щодо погашення заборгованості, яка відступається, а також наявність права відступлення такої права вимоги, та, що вся інформація, яка міститься в реєстрі боржників є повною, достовірною, правдивою і співпадає з відомостями, які містяться в документації і у договорі та його додатках. Відповідно до п. 5.1 Договору факторингу №2002-Ф2 його сторони погодились, що ТОВ «Олком-Лізинг» відповідає за дійсність переданих ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» прав вимоги, але не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржниками грошової вимоги, право якої відступається за цим договором і яка пред`явлена ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» боржникам до виконання. Положеннями п.п. 6.2.3, 6.2.4 Договору факторингу № №2002-Ф2 передбачено, що права вимоги до боржників переходять від ТОВ «Олком-Лізинг» до ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» з моменту підписання акта приймання-передачі прав вимоги (за формою, наведеною в додатку № 5 до цього договору). Після виконання даних умов ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників. За змістом п.п. 2, 8.1 Договору факторингу № 1307-Ф ТОВ «Олком-Лізинг» зобов`язаний передати ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» документи, що засвідчують права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі, та містять інформацією, яка є важливою для здійснення прав вимоги фактором та/або можуть бути витребувані судом та є підтвердженням прав вимоги, які були отримані ТОВ «Олком-Лізинг» від АТ «УКРСИББАНК» як первісного кредитора за первинним договором. На вимогу суду позивач надав копію Акта приймання-передачі Права вимоги від 20.02.2020 до Договору факторингу №2002-Ф2 від 20.02.2020 (а.с.113) та копію Акта приймання-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу №2002-Ф2 від 20.02.2020 (а.с.113), Реєстр боржників до Договору факторингу №2002-Ф2 від 20.02.2020 (а.с.124-132). ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» 21.12.2023 надіслано відповідачу досудову вимогу про сплату заборгованості за Договором № 94375725000 від 12.09.2018 в розмірі 47\~696,33грн. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно із ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Положеннями ч. 1 ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1081, ч. 1 ст. 1082 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1083 ЦК України передбачено, що наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. З наданих суду доказів вбачається, що 07.03.2018 між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем укладено Договір № 94375725000 про надання споживчого кредиту. При цьому позивач не довів (не надав доказів), що 12.09.2018 між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем укладено Договір № 94375725000 про надання споживчого кредиту. Між тим, відповідно до умов Договору факторингу № 165 від 20.02.2020 та в подальшому Договору факторингу№ 2002-Ф2 від 20.02.2020 предметом цих\~договорів є право вимоги до відповідачки саме за кредитним договором від 12.09.2018. Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до п. 4.1. Договору факторингу № 165 від 20.02.2020 право власності на право вимоги вважається таким, що перейшло від АТ «УКРСИББАНК» до ТОВ«Олком-Лізинг», та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимоги у ТОВ «Олком-Лізинг» виникає в день підписання акту приймання-передачі права вимоги (додаток № 1.2 до цього договору), за умови сплати ТОВ «Олком-Лізинг» фінансування в порядку, визначеному договором. Акт приймання-передачі права вимоги до договору факторингу №165, укладеного 20.02.2020, позивач суду не надав. При цьому в п. 6.5 договору факторингу № 165 укладеного між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Олком-Лізинг», також зазначено, що саме після підписання акта приймання-передачі до фактора переходять права вимоги, зокрема щодо примусового стягнення заборгованості з відповідачів. До позовної заяви та в процесі розгляду справи позивач не надав суду акт приймання-передачі прав вимоги (за формою, наведеною у Додатку № 5 до Договору факторингу № 165 від 20.02.2020), хоча суд звертав увагу позивача на відсутність вказаного документа та витребовував його. З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, оскільки позивач ТОВ «ФК «Суперіум» не довів існування права вимоги до відповідача, адже таке право мало перейти до ТОВ "Олком лізинг" після укладення договору факторингу № 165 від 20.02.2020 та підписання акта приймання-передачі прав вимоги, який не було надано на вимогу суду. Відтак позивач не довів наявності законних підстав у ТОВ «Олком-Лізинг» відступати ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» на підставі Договору факторингу № 2002-Ф право вимоги до відповідача за кредитним договором та набуття ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» статусу кредитора по відношенню до відповідача. Таким чином, на підставі доказів, які надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог, суд дійшлов висновку, що позивач не довів укладення кредитного договору від 12.09.2018 та перехід права вимоги відповідно до договору факторингу №165 від 20.02.2025, укладеного між ТОВ «Олком-Лізинг» та АТ «Укрсиббанк». У порушення приписів п. 4 ч. 2 ст. 43, ч. 1 ст. 81, ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних у позові обставин. При цьому, стороною позивача в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 83, ч. 1 ст. 84 ЦПК України не повідомлялось суд про неможливість надання доказів, які підтверджують вищевказані обставини та факти, та необхідність надання додаткового строку для їх надання чи витребування їх у третіх осіб. З огляду на вказане, докази, які не було подано представником позивача до суду першої інстанції, щодо вищевказаних обставин, які суд визнав недоведеними, не можуть бути подані до суду апеляційної інстанції, а у разі їх подання не підлягатимуть прийняттю, відповідно до ч. 8 ст. 83, ч. 3 ст. 367 ЦПК України. Неприйнятність безпідставного прийняття в апеляційній інстанції нових доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, засвідчено у висновках Верховного Суду (постанови від 12.03.2020 року у справі № 738/172/17, від 10.04.2019 року в справі № 145/474/17, від 05.12.2018 року в справі №346/5603/17, від 03.05.2018 року в справі № 404/251/17). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача судового збору, оскільки в задоволені позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» суд відмовляє.

Outcome: dismissed