Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

26.12.2024 начальник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулась до суду з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину, виданого [PERSON] 20.09.2024 № 2327, недійсним. Як підставу зазначено, що у червні 2023 року [PERSON] звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 24.03.2023 № 092650005394, зобов`язати зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.01.1992 до 01.10.1994 в управлінні механізованих робіт № 3 треста «ІНСС» на посаді водія третього класу на всі марки вантажних автомобілів, та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 позовні вимоги задоволено повністю. Постановою восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024 скаргу Головного управління Пенсійного фонду залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 без змін. Рішення суду набрало законної сили 02.07.2024. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] . За час життя [PERSON] заповіт не склав, тому спадкування відбулось за законом. 26.08.2024 спадкоємець [PERSON] звернулась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, де приватним нотаріусом заведено спадкову справу № 72889979, та спадкоємиці видано свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію в сумі 24799,0 грн. з березня до жовтня 2023 року. 26.09.2024 [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду з заявою про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] , отримала відмову з підстав відсутності недоотриманої пенсії померлого. Проте, оскільки [INFO] [PERSON] помер, то управління Пенсійного фонду не призначало йому пенсії, та не здійснювало страхових виплат. [PERSON] не перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Івано-Франківській області як одержувач пенсії. [PERSON] за життя не нараховувалась пенсія, тому останньому не належала до виплати зазначена у свідоцтві про право на спадщину сума недоодержаної пенсії в розмірі 24799,0 грн, відповідно не успадковується ця сума після його смерті. До складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. Просили позов задовольнити. 06.02.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовано тим, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про визнання протиправним та скасування рішення від 24.03.2023 № 092650005394, зобов`язати зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.01.1992 до 01.10.1994, в управлінні механізованих робіт № 3 треста «ІНСС» на посаді водія третього класу на всі марки вантажних автомобілів, та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», задоволено повністю. Рішення суду набрало законної сили 02.07.2024. Приватним нотаріусом у межах спадкової справи видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яке видано свідоцтво складається із недоодержаної пенсії в сумі 24799,00 грн. за період з березня 2023 року до жовтня 2023 року, що належала [PERSON] на підставі повідомлення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 02.09.2024. 14.08.2024 їй, як особі, яка здійснила поховання батька, управління виплатило допомогу на поховання [PERSON] в розмірі 6574,67 грн. Однак, звернувшись до сервісного центру № 3 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії [PERSON] , рішенням управління від 03.10.2024 їй відмовлено. Проте, згідно з інформацією на запит приватного нотаріуса, пенсія [PERSON] була нарахована. Вважає чинним свідоцтво про право на спадщину за законом, в зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, наголосивши, що відповідь на запит нотаруса була надана помилково, оскільки Головне управління Пенсійного фонду на той час не володіло інформацією про смерть [PERSON] ..Позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в\~судовому засіданні підтримала позицію, викладену у відзиві, просила відмовити у задоволенні позову з цих підстав. Дослідивши докази, з`ясувавши позиції сторін по справі, суд дійшов наступного. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Частиною 1\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення\~ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст.\~13,\~43,\~81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Судом встановлено, що у червні 2023 року [PERSON] звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 24.03.2023 № 092650005394, зобов`язати зарахувати до страхового стажу період роботи з 01.01.1992 до 01.10.1994 в управлінні механізованих робіт № 3 треста «ІНСС» на посаді водія третього класу на всі марки вантажних автомобілів, та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, зокрема: -визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, від 24.03.2023 № 092650005394 про відмову в призначенні [PERSON] пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; -зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати [PERSON] загального страхового стажу період роботи з 01.01.1992 до 01.10.1994, в управлінні механізованих робіт № 3 треста «ІНСС» на посаді водія третього класу на всі марки вантажних автомобілів; -зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити [PERSON] пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а. с 8-14). Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2024 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без задоволення, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.01.2024, без змін. Рішення суду набрало законної сили 02.07.2024 (а. с. 15-20). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с.29). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2024 [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] . Спадщина, на яке видане це свідоцтво складається з недоотриманої пенсії в сумі 24799,0 грн з березня до жовтня 2023 року, що належало [PERSON] (а. с. 21). З Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі вбачається, що [PERSON] належить спадкове майно-кошти (недоодержана пенсія з березня до жовтня 2023 року) (а. с.22-24). За змістом рішення від 03.10.2024 спадкоємиці [PERSON] відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії [PERSON] , який помер [INFO] , зокрема, вирішено: у проведенні нарахування [PERSON] недоотриманої пенсії відмовити у зв`язку із тим, що відповідно до п. 4 ст. 1219 ЦК України право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом, до складу спадщини не входять (а. с. 25-26). Згідно з відповіддю заступника начальника Головного управління приватному нотаріусу Івано-Франківського районного нотаріального округу на запит від 26.08.2024 № 126/02-14, за матеріалами пенсійної справи обліковується недоотримана пенсія в сумі 24799,09 грн з березня до жовтня 2023 року [PERSON] (а. с. 36). Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Ч. 1 ст. 316 ЦК України\~передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до\~закону\~за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із\~закону\~або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3\~ст. 46 цього Кодексу). Ст. ст. 1217,\~1223 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за\~законом\~одержують особи, визначені у\~ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за\~законом першої-п`ятої\~черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за\~законом\~мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст. 1219 ЦК України\~передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено\~законом\~або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Аналіз статті 1301 ЦК України свідчить, що заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 463/1540/14-ц. Згідно зі ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Порушення у зв`язку із виданням свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. За вимогами ч. 1 ст. 91 ЦК України суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Проте, спадкоємець успадковує право на належні спадкодавцю суми пенсії на підставі статті 1227 ЦК України в розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх одержання на момент своєї смерті. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 02.10.2024 № 201/11074/23. Як встановлено судом, за життя [PERSON] не набув права на призначення пенсії та не перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду, а отже не мав права на одержання суми пенсії на момент своєї смерті, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позову. Рішення Івано-Франківського міського суду від 19.02.2025, яким ухвалено стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь [PERSON] недоотриману суму пенсії в розмірі 24799,0 грн. після смерті [PERSON] виконується самостійно (а. с. 116).

Outcome: approved