Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

19 червня 2025 року представник позивача Усенко М.І. звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просив стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №200263003 від 22 квітня 2020 року в розмірі 38 220, 04 грн., сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 квітня 2020 року між\~\~ [PERSON] \~\~та Акціонерним товариством «Банк Форвард» (далі по тексту АТ «Банк Форвард») був укладений кредитний договір №200263003, згідно з умовами якого відповідач отримала 27994, 41 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. 25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №7/25/2024, відповідно умов якого та у відповідності зі\~ст.512 ЦК України\~позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб - боржників АТ «Банк Форвард», включаючи і відповідача. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого сума заборгованості становить 38 220, 04 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 27994, 41 грн., заборгованість за відсотками 10225, 63 грн., заборгованість за комісіями 0, 00 грн., через що позивач змушений звернутись до суду з позовом. Ухвалою суду від 01 липня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Сторони у справі у судове засідання не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Проте, неодноразово подавала до суду заяви про відкладення судових засідань у зв`язку і її знаходженням в іншому місці. Разом з тим, доказів наведеного до суду не подала, клопотань про участь в судових засіданнях засобами відеоконференц зв`язку перед судом не заявила, у зв`язку з чим, на підставі ст. 44 ЦПК України, суд вважає дії [PERSON] зловживанням процесуальними правами та переходить до розгляду справи по суті у її відсутність на підставі ст. 223 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 22 квітня 2020 року між\~\~ [PERSON] \~\~та АТ «Банк Форвард» був укладений кредитний договір №200263003, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 27 994, 41 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Згідно п. 3 - 5 вищевказаного договору строк кредитування 70 місяців, процентна ставка 35% річних, процентна ставка на прострочену суму основного боргу по кредиту 0, 00001% річних, штраф плата за пропущення платежів першого пропуску 0, 00 грн., другого (підряд) пропуску 350, 00 грн., третього та четвертого (підряд) пропуску 400, 00 грн. АТ «Банк Форвард» свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується роздруківкою по рахунку і не спросовується [PERSON] 25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №7/25/2024, відповідно до умов якого та у відповідності зі\~ст.512ЦК України\~позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб - боржників АТ «Банк Форвард», включаючи і відповідача. Наведене підтверджується Витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №7/25/2024 від 25 липня 2024 року та Актом приймання-передачі Реєстру Боржників до договору відступлення прав вимог. Відповідно\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України\~встановлює, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно\~ст.\~629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст.\~611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1048 ЦК України\~передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч.2 ст.1050\~та ч.2 ст.1054\~ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредито-давець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За правилами ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що відповідач не виконала прийнятих на себе зобов`язань, тому у неї виник борг по поверненню кредиту у розмірі 38 220, 04 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту 27 994, 41 грн., заборгованість за відсотками 10 225, 63 грн., заборгованість за комісією 0,00 грн.. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатила заборгованість за кредитним договором повністю або частково. Тому суд вважає, що з [PERSON] належить стягнути на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 38 220, 04 грн.. Згідно ч. 1 ст.\~133\~та ч.1, 2ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції № 11508 від 10 червня 2025 року вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ ФК «Кредит-Капітал» сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у повному обсязі. Відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З огляду на вказане суд звертає увагу на те, що відповідач не подала до суду заяву, якою б просила зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. В обгрунтування заявлених вимог, позивачем подано до суду : Договір про надання правничої (правової) допомоги № 0206, укладений 0 червня 2025 року між Адвокатським бюро «Апологет» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»; Акт № 70 наданих послуг правової (правничої) допомоги, згідно якого ці витрати складають 7\~000, 00 грн., детальний опис наданих послуг до Акту № 70 від 09 червня 2025 року. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені. Відповідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц. Дослідивши подані документи, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved