Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 11 січня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №448497609 у формі електронного документа з використанням електронного підпису Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Правилами до Кредитного договору передбачено, що позичальник у заявці зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні товариству для прийняття рішення про надання чи ненадання кредиту. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV235XD. Згідно з ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. 28.11.2018 між Первісним кредитором та товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 27.05.2024 між ТОВ "Таліон Плюс" та товариством з обмеженою відповідальністю фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено Договір факторингу № 27/0524-01. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. \~ \~ 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е (далі Договір факторингу 3) відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників № б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 14376,15 грн. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 29.05.2025 до Позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу 3. Позивач зазначає, що умови зазначених\~договорів факторингу\~передбачали можливість\~передачі права\~вимоги,\~які виникнуть\~після дати\~підписання договорів\~факторингу.\~Такі умови\~договорів факторингу\~не суперечать\~нормам чинного\~законодавства та\~в установленому\~законом порядку\~судом недійсними\~не визнавалися,\~а отже,\~виходячи із\~презумпції правомірності\~правочину,\~є правомірними,\~тобто такими,\~що породжують\~певні цивільні\~права та\~обов`язки.\~Крім того,\~додатковими угодами\~до договорів\~факторингу,\~строк дії\~договорів факторингу\~було продовжено,\~водночас умовами\~договору факторингу\~передбачалося,\~що перехід\~права вимоги\~здійснюється саме\~в момент\~підписання відповідного\~Реєстру права\~вимоги,\~а не\~з дати\~укладення Договору\~факторингу.\~Витяги з\~Реєстрів прав\~вимоги про\~передачу права\~вимоги,\~додані до\~позовної заяви,\~та є\~належними доказами.\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~та позивач\~не здійснювали\~жодних нарахувань\~за кредитним\~договором.\~У період\~перебування права\~вимоги у\~ТОВ «ФК\~«Онлайн Фінанс»\~зі сторони\~відповідача не\~здійснювалося погашення\~заборгованості за\~кредитним договором.\~Станом на\~дату подання\~позовної заяви\~на рахунки\~позивача не\~надійшло жодного\~платежу на\~погашення заборгованості\~відповідача за\~кредитним договором.\~Згідно з\~умовами кредитного\~договору відповідач\~зобов`язаний\~вчасно повернути\~кредит,\~сплатити відсотки\~за користування\~кредитом в\~порядку,\~визначеному кредитним\~договором.\~Незважаючи на\~це,\~відповідач не\~виконала свого\~обов`язку та\~не повертала\~надані кредитні\~кошти в\~строки,\~передбачені кредитним\~договором.\~У зв`язку з викладеним, ТОВ "ФК "Ейс" просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 448497609 від 11.01.2022 в розмірі 14376,15 гривень, а також понесених судових витрат. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 серпня 2025 року справу № 753/13103/25 (провадження № 2/306/1008/25) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 22). 18 серпня 2025 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с.23). В судове засідання представник товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи у відсутності представника на підставі наявних у справі доказів (а.с. 7). Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 24, 27, 29). Заяв про розгляд справи у відсутності чи відзиву на позов від неї не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва Колесник О.М. від 26 червня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова комп «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано розгляд за підсудністю до Свалявського районного суду Закарпатської області (а.с.19-20). Згідно акту №47223 відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян Дарницького районного суду м.Києва від 19.06.2025 підтверджується відсутність технічної можливості друку документів, що надійшли до суду в лектронному вигляді через підсистему "Електроний суд", а саме додатки до листа №1-31. Відповідно дост. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4ст. 12 ЦПК Україникожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів та не доведено належними, допустимими, достовірними доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів та переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТзОВ «Таліон Плюс» та наступні переходи прав вимоги, які є похідними, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed