Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в особі свого представника адвоката Стеценка М.В. звернулось до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором надання коштів у кредит №\~8586374 від 12.10.2024 в загальній сумі 20 340 грн, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3 028 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 100 грн. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 12.10.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладений договір надання коштів у кредит №\~8586374, на підставі якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 12\~000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії в порядку та на умовах, визначених договором. У зв`язку з порушенням відповідачем порядку повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість в розмірі 20 340 грн, з яких: 12 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 34 грн 80 коп. заборгованість за відсотками, 6\~000 грн заборгованість за понадстрокове користування кредитом, 2 305 грн 20 коп. заборгованість за комісією. Оскільки відповідач не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути із відповідача заборгованість в загальній сумі 20\~340 грн, а також судовий збір по справі та витрати на правничу допомогу. Від представника відповідача [PERSON] Кірюшина А.А., який діє на підставі довіреності на справу №\~707/1212/25 від 05.06.2025, сформованої в системі «Електронний суд», 18.06.2025 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить поновити строк на його подання, оскільки із матеріалами справи фактично ознайомився через систему «Електронний суд» 17.06.2025, розгляд справи проводити за відсутності сторони відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Зазначає, що усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача та не доведені документально. Вважає, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення між відповідачем та позивачем договору та виникнення між ними будь-яких правовідносин. Відповідач категорично заперечує факт його реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача та створення особистого кабінету, а також отримання ним пропозиції (оферти) на укладення договору та одноразового ідентифікатору. Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу вказав, що вказана справа відноситься до категорії справ незначної складності, а тому витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~100 грн є нерозумними та неспівмірними, а тому виходять за розумні межі визначення гонорару адвоката. Представником позивача ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - адвокатом Стеценком М.В. 23.06.2025 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також заперечує щодо поновлення відповідачу строку на подачу відзиву на позовну заяву, оскільки у відповідача наявний електронний кабінет в системі «Електронний суд», а тому останній мав об`єктивні підстави ознайомитись із матеріалами справи раніше та, відповідно, подати відзив на позовну заяву. Позивач не погоджується із твердженнями відповідача, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та бездоказовими, оскільки позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог надав усі наявні у нього докази, заборгованість відповідача була розрахована відповідно до умов договору та чинного законодавства, а відповідачем не надано ані обґрунтування щодо незгоди із розрахунком заборгованості ані контррозрахунку, натомість останнім зазначено виключно його незгоду. Сплачувані позичальником відсотки за користування кредитними коштами понад установлений у договорі строк за своєю правовою природою є забезпеченням виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та є відмінними від неустойки (штрафу). Вказує, що надана позивачем довідка про укладення договору (ідентифікацію) є допустимим та належним доказом в розумінні ст. 77-81 ЦПК України, оскільки позивач є власником (держателем) інформаційно-комунікаційної системи, ідентифікація особи відбувається саме позивачем, а тому видача довідок про ідентифікацію особи здійснюється одноособово та за підписом уповноваженої на це особи, а тому твердження відповідача спрямовані на уникнення ним цивільно-правової відповідальності. Також просить звернути увагу суду на те, що відповідачем не надано доказів виконання ним зобов`язань за договором. Щодо заперечень відповідача з приводу одноразової комісії за видачу кредиту також просить звернути увагу суду на те, що п. 6.2 договору визначено перелік послуг, які входять до послуг комісії, з чим відповідач на момент підписання договору був ознайомлений. Також, представником позивача ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - адвокатом Стеценком М.В. 23.06.2025 до суду було подано клопотання про витребування у АТ КБ «Приватбанк» доказів, яке не було подано останнім разом із позовною заявою, оскільки відповідачем заперечується факт отримання грошових коштів від відповідача у відзиві на позовну заяву, про що представнику позивача стало відомо після ознайомлення із ним. Представником відповідача Кірюшиним А.А. 25.06.2025 до суду подано заперечення на клопотання про витребування доказів, оскільки відсутні підстави для його задоволення, а доступ до такої інформації та її розкриття банком здійснюється у порядку, визначеному законодавством, який не пов`язаний із витребуванням доказів на підставі ст. 84 ЦПК України, а тому у задоволенні клопотання просить відмовити. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області матеріали цивільної справи №\~707/1212/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1\~безпечне агентство необхідних кредитів» до [PERSON] про стягнення заборгованості направлено за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Ватажок-Сташинської\~А.В. від 26.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1\~безпечне агентство необхідних кредитів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Ватажок-Сташинської\~А.В. від 02.07.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування у АТ КБ «Приватбанк» доказів. 11.07.2025 призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи №\~707/1212/25 у зв`язку із відрахуванням зі штату суду судді Ватажок-Сташинської\~А.В. через закінчення терміну відрядження. Згідно повторного автоматизованого розподілу дана цивільна справа передана судді Пономарю В.О. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси Пономаря В.О. від 14.07.2025 вищезазначену цивільну справу прийнято до провадження, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Стеценко М.В. в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви та у відповіді на відзив зазначив, що у випадку неявки відповідача або його представника в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а також просить розглядати справу без участі позивача та його представників. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] повторно в судове засідання не з`явились, останній у прохальній частині відзиву на позовну заяву зазначив, що просить проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані позивачем докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (кредитодавцем) та [PERSON] (позичальником) 12.10.2024 укладений в електронній формі договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №\~8586374, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 370750. Згідно умов вищевказаного договору кредитодавець зобов`язується передати у власність грошові кошти строком на 30 днів шляхом їх перерахування на банківських рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Проценти за договором нараховуються щоденно починаючи з другого дня користування кредитом до дати повернення на залишок кредиту, виходячи із строку користування кредитом та до повного погашення заборгованості за договором. Розрахунок денної процентної ставки з урахуванням показників, визначених умовами договору, здійснюється на наступною методикою: загальні витрати за споживчим кредитом за весь строк дії договору 2\~340 грн/загальний розмір споживчого кредиту (сума кредиту) 12\~000 грн/строк дії договору 30 днів х 100% = 0,65 % в день. Якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, за користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) у розмірі 5 % на день за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування». За надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником в останній день користування кредитом. Розмір комісії, яка нараховується за надання кредиту становить 19,21% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 2\~305 грн 20 коп. Відповідачу 12.10.2024 було надано кредитні кошти в сумі 12 000 грн шляхом їх перерахування на його платіжну картку №\~ [NUMBER] , що підтверджується довідкою №\~КД-000007495/ТНПП від 04.02.2025, наданою позивачу ТОВ «ФК «Фінекспрес» на виконання договору про переказ коштів №\~23-01-18/5 від 23.01.2018, а також випискою по вищезазначеному картковому рахунку за період з 12.10.2024 до 15.10.2024, наданою АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали від 02.07.2025. Розмір кредитної заборгованості відповідача станом на 31.01.2025 складає 20\~340 грн, з яких: 12 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 34 грн 80 коп. заборгованість за відсотками, 6\~000 грн заборгованість за понадстрокове користування кредитом, 2 305 грн 20 коп. заборгованість за комісією. Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за договором надання коштів у кредит №\~8586374 від 12.01.2025, то позивач звернувся до суду з позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами глави 71, 73 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. За правилами ч. 1 ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.\~203\~ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК\~України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Пунктом 1\~ч.\~5\~ст.\~3\~Закону\~України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абзацу 3 ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1054\~ЦК\~України за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірах та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти (ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України). Згідно із ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За матеріалами справи судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір надання коштів у кредит №\~8586374 від 12.10.2024, який підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 370750. На підставі такого договору відповідачем 12.10.2024 отримані кредитні кошти в розмірі 12 000 грн, які він зобов`язувалась повернути зі сплатою процентів за кожен день користування кредитом, однак в порушення умов договору не зробив цього. В такому кредитному договорі, зокрема у п. 12 містяться всі ідентифікуючі дані відповідача. Статтею 509 ЦК\~України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~ст.\~1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем були отримані кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначених у договорі надання коштів у кредит №\~8586374 від 12.10.2024 і він користувався такими коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування ним. Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідача відсотків за користування кредитом в сумі 6 000 грн, то слід зазначити наступне. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 2.2.2 договору сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів від дати його отримання позичальником і проценти за договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Вказаний кредитний договір не містить посилання на ч. 2 ст. 625 ЦК України як на підставу нарахування відповідачу відсотків за користування позикою після закінчення строку дії договору як міри відповідальності. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що строк дії договору складає 30 днів, тобто з 12.10.2024 до 10.11.2024, а отже аналіз змісту позовних вимог та підстав позову свідчить, що позовні вимоги про стягнення з відповідача суми процентів, обчислених за період з 12.10.2024 до 10.11.2024, ґрунтуються на приписах ч. 2 ст. 625 ЦК та п. 2.2.2 договору. Згідно з наданим позивачем розрахунку станом з дати видачі кредиту (з 12.10.2024) до закінчення строку, на який він виданий (до 10.11.2024) загальний розмір нарахованих процентів за користування кредитними коштами складає 34 грн 84 коп., а тому правомірними є вимоги лише щодо стягнення суми процентів саме у такому розмірі. Роблячи такі висновки, суд враховує те, шо право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.\~2 ст. 1050 ЦК України (постанова Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №\~444/9519/12). А тому, позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення на суму 14\~340\~грн, яка включає заборгованість за основною сумою боргу 12 000 грн, заборгованість за відсотками 34 грн 80 коп., заборгованість за комісією 2\~305 грн 20 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 3\~028\~грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7\~100 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то на підставі ч. 1, 2\~ст.\~141 ЦПК України\~до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 134 грн 74 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог із розрахунку: 3\~028 грн/сума плаченого судового збору/ х 70,50 % /відсоток на який задоволено позовні вимоги/ = 2\~134\~грн 74 коп.) Стосовно заявлених до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 2 ст. 133 ЦПК\~України). За положеннями ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 7\~100\~грн до позовної заяви позивачем додано договір про надання правничої допомоги №\~0924-1 від 02.09.2024, укладений між Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» в особі директора Разумного Є.М. та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів, акт приймання-передачі №\~5 від 25.02.2025, а також платіжну інструкцію № f8fe13 від 27.02.2025 на суму 7\~100 грн. Також суд враховує ту обставину, що відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а лише було вказано, що сума витрат, на його думку, виходить за розумні межі визначення гонорару. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу суд бере до увагу, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо усної консультації, правового аналізу та підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, сталу судову практику щодо розгляду подібних справ, обсяг наданих адвокатом послуг та

Outcome: partial