Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Описова частина Короткий зміст вимог У вересні 2025 року товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТОВ\~«Юніт Капітал») звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що 06.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений кредитний договір № 594210455 на суму 5\~000,00 грн, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №\~26, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. 31.12.2020 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №\~26, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2021. При цьому інші умови договору залишилися без змін, між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до\~31\~грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01. 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №26, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2021 року. 31.12.2021 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №\~27, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022. 31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. 03.08.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №2, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року та додаткову угоду №3, яка продовжила строк дії договору до 30 грудня 2024 року. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги ТОВ «Юніт капітал» за кредитним договором. Загальна сума на момент подання позовної заяви, за кредитним договором становить 42142,00 грн, з яких 13 000,00 грн. заборгованість по кредиту; 29 142,00 грн заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. Відповідач не погашає заборгованість, тому, позивач просить стягнути її у судовому порядку. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним договором у розмірі 42142,00 грн, та понесені позивачем судові витрати, які складається з судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Рух справи 08 вересня 2025 року у порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Олійнику К. І. 15 вересня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області\~ відкрито справу прийнято до розгляду та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» про витребування доказів\~задоволено Аргументи, доводи, клопотання учасників справи ТОВ «Юніт Капітал» у самій позовній заяві, просило провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, за\~відсутності представника банку, зазначивши, що підтримує позовні вимоги та не заперечує відносно заочного розгляду справи. [PERSON] не скористався правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, зокрема й через оголошення на веб-сайті суду. Поштова\~кореспонденція, яка направлялась на адресу відповідача, повернута до суду із відміткою поштової служби «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно ч. 1\~ст. 131 ЦПК України\~учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Повернення поштової кореспонденції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», є належним повідомленням учасника справи (постанова Верховного Суду від 13 травня 2024 року у справі № 755/4829/23). Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у\~цьому випадку суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від\~25\~квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постанови Верховного Суду від\~27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від\~21\~травня 2020\~року у\~справі № 10/249-10/19 та від 15 червня 2020 року у\~справі №\~24/260-23/52-б). Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (постанова Верховного Суду від\~10\~травня 2023 року у справі № 755/17944/18). Суд виконав обов`язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце слухання справи та приймаючи до уваги практику Верховного Суду, щодо питання оповіщення учасника справи про розгляд справи, вважає, що відповідач у цій справі є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження, у\~відповідності до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами. Суд, зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008\~року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі\~ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом 06 лютого 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 594210455 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати [PERSON] кредит на суму 13 000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору (а.с.29-31). У паспорті споживчого кредиту до договору №594210455 від 06.02.2021 року, підписаному електронним підписом одноразовим ідентифікатором, також зазначена інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с.28). Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було відправлено їй на номер мобільного телефону 06.02.2021 року о 20:46:08, що підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.10). Підтвердженням добровільного укладення відповідачем кредитного договору є заявка на отримання грошових коштів в кредит від 06.02.2021 року, яка заповнена [PERSON] (а.с.17). ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 13000 гривень, що підтверджується довідкою № 594210455/23052025/Э від 23.05.2025 року про зарахування коштів. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с.72-75). 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с.77зв). 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до\~31\~грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01 (а.с. 78-81). 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії Договору до 31 грудня 2022 року (а.с.83). 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії Договору до 31 грудня 2023 року (а.с.83 зворот). 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії Договору до 31 грудня 2024 року (а.с.84). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №28 від 06.04.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 26 893,00 грн (а.с.57-57зворот). 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 04\~серпня 2021 року (а.с.50-52). 03.08.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №2, яка продовжила строк дії Договору до 31 грудня 2022 року (а.с.54 зворот). 30.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №3, яка продовжила строк дії Договору до 30 грудня 2024 року (а.с.46 зв). 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 42 142,00 грн. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором №594210455 від 06.02.2021 року, у нього виник борг по поверненню кредиту на загальну суму 42142,00 грн, який складається із заборгованості: - по тілу кредиту\~13 000 грн; - по простроченим відсоткам\~29142,00 грн (а.с.38). На виконання ухвали суду АТ КБ «Приват Банк» повідомив суд, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку згідно виписки по рахунку 06.02.2021 року дійсно було зарахування коштів у сумі 13000 грн. Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] за період з: 06.02.2021 -\~11.02.2021 рр. - [NUMBER] . Відповідно до виписки з особового рахунку [PERSON] за Кредитним\~договором № 594210455 від 06.02.2021 станом на 25.06.2025 складає 42142,00 грн, з яких 13000 грн становить прострочена заборгованість за сумою кредиту, 29142,00 грн. Становить прострочена заборгованість за процентами (а.с.38). ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку, основні види діяльності: «64.19 Інші види грошового посередництва; 64.91 Фінансовий лізинг; 64.92 Інші види кредитування; 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення); 66.12 Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах; 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення» (а. с. 25-27 зворот). Мотивувальна частина Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Норми ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII (зі змінами) передбачають, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). На підтвердження існування договірних відносин між [PERSON] (як позичальником) та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАСОВА ДОПОМОГА» (як первісним кредитором) позивачем у справі були надані копії договору від 06.02.2021 № 594210455, заявки на отримання грошових коштів у кредит від 06.02.2021, паспорта споживчого кредиту (документ, в якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, інформація та контактні дані кредитодавця, порядок повернення кредиту тощо). Вказані документи підписані [PERSON] електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора «MNV5Y3K9», відповідач у справі не оспорює факту підписання ним відповідних документів, укладення між ним та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» кредитного договору, отримання ним позичених коштів на суму 13000,00 грн. Перерахування коштів у сумі, визначеній умовами кредитного договору, первісним кредитором здійснювалось на реквізити банківської картки, яку [PERSON] зазначив у заявці на отримання кредиту. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять. Суд вважає доведеним той факт, що між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виникли зобов`язання із договору кредиту, відповідач отримав кошти в розмірі 13 000,00 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦПК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Судом встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (як клієнтом) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (як фактором) укладено договір факторингу № 28/1118-01, зі встановленим строком дії до 28.11.2019. Вказаними суб`єктами були укладені додаткові угоди до згаданого договору факторингу від 28.11.2019 № 19, від 31.12.2020 № 26, від 31.12.2021 № 27, від 31.12.2023 № 32, згідно з цими угодами строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2024. Згідно з вказаним правочином ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передало ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, у тому числі й до [PERSON] 31.12.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (як клієнтом) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (як фактором) укладено договір факторингу (строк дії договору встановлено до 31.12.2021), згідно з наведеним договором клієнт передає (відступає) за плату факторові належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, в тому числі до [PERSON] . Вказаними суб`єктами були укладені додаткові угоди до згаданого договору факторингу від 03.08.2021 № 2, від 30.12.2022 № 3, згідно з цими угодами строк дії договору факторингу продовжено до 30.12.2024. 04.06.2025, між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (як клієнтом) та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (як фактором) був укладений договір факторингу № 04/06/25-Ю, згідно з наведеним договором клієнт передає (відступає) за плату факторові належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, в тому числі до [PERSON] . Згадані договори передбачали відступлення за плату новому кредиторові права вимоги до третіх осіб боржників, в тому числі до [PERSON] . Отже, ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» є правонаступником ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (як кредиторів) за кредитним договором від 06.02.2021 №594210455, за котрим у [PERSON] існував обов`язок повернути позичені кошти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки між сторонами існують договірні правовідносини щодо отримання кредиту, позичальником не виконані зобов`язання перед кредитодавцем (первісним кредитором), кошти, отримані в кредит, в обумовлений строк відповідачем добровільно не повернуті, новий кредитор (як правонаступник) має право на отримання від позичальника простроченої заборгованості за основною сумою кредиту. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості до [PERSON] , позивач, крім основної заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Згідно з реєстром прав вимоги №128 від 06.04.2021 заборгованість відповідача у розмірі 26 893,00 грн передана ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (а.с.57-57зворот). Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ\~«ТАЛІОН ПЛЮС» відповідач не здійснював погашення заборгованості на умовах договору, у зв`язку з чим йому були нараховані проценти за період з 06.04.2021 по 31.08.2023 у загальному розмірі 29 142,00 грн (а.с.40-40зворот). Згідно зі\~статтею 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1)передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2)правонаступництва; 3)виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4)виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі\~статею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частини першої\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша\~статті 519 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша\~статті 1077 ЦК України). Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 №352\~Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до\~розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231, передбачено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Згідно зі\~статтею 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі, і на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі №910/11965/16. Встановлюючи дійсність майбутньої вимоги, що переходить до нового кредитора, необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №752/8842/14-ц. Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги, за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору. При цьому, Суд враховує, що згідно із загальними принципами цивільного права, ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №\~444/9519/12\~(провадження № 14-10цс18) висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Аналогічна позиція підтримана в постанові Великої Палати від 05.04.2023 у справі №\~910/4518/16\~(провадження № 12-16гс22), де зазначено: «…Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання…». Згідно з кредитного договору від 06.02.2021 № 594210455 первісним кредитором було надано фінансовий кредит у розмірі 13 000,00 грн на строк 21 день. З огляду на викладені вище правові позиції Великої Палати Верховного Суду, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним, тому проценти за користування кредитними коштами за кредитним договором від 06.02.2021 № 594210455 розраховуються до 06.04.2021 року, з огляду на наступне. Як вже зазначалось кредит [PERSON] надано на 21 день, тобто до 27.02.2021. Умовами кредитного договору (пункти 1.6-1.8) сторонами визначено умови продовження строку кредитування, наслідки та порядок нарахування процентів за період після 27.02.2021. Враховуючи, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» правомірно нараховувало проценти за користування кредитом до 06.04.2021 року (13 893,00 грн) та відступило ТОВ «Таліон Плюс»26 893,00 грн ( заборгованість станом 06.04.2021: 13 000,00 грн тіло кредиту, 13 893,00 грн - проценти), то саме ця сума підлягає до стягнення, а подальше нарахування відсотків за користування кредитними коштами, тобто поза межами строку дії договору позики, є безпідставним та неправомірним. Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи, що боржник, отримавши кошти у кредит, не виконував належним чином взяті за кредитним договором зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості, та приймаючи до уваги те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, боржник має нести цивільно-правову відповідальність за не виконання чи неналежне виконання зобов`язання. Судом встановлено, що згідно з укладеним договору факторингу до позивача перейшло право вимоги у розмірі 13 000,00 грн основної заборгованості та 13 893,00 грн процентів за користування грошовими коштами. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Юніт капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 13000,00 грн. основної суми боргу, 13 893,00 грн грн заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, а всього 26 893,00 грн грн. Щодо судових витрат Виходячи із положень статей 133, 141 ЦПК України суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частини перша\~статті 141 ЦПК України). Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ\~«Юніт капітал» (63,81%), то із [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 1545,73 грн судового збору за подання позовної заяви до суду. Разом з цим, позивач просив відшкодувати понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Оцінка судом вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі. На підтвердження таких витрат позивачем надані до суду: копія договору від 05.06.2025 №\~05/06/25-01, укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та Адвокатським бюро «ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ»; копія протоколу погодження вартості послуг до згаданого договору (додаток № 1); копія додаткової угоди № 25770551257 до договором про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року з приводу юридичного супроводу адвокатом справи щодо боржника; акт приймання передачі наданих адвокатом послуг за договором від 25.06.2025; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4956, виданого 24.04.2012 Київською міською КДКА на ім`я Тараненка А. І. (а. с. 33,34,35,36-37,38 зворот). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт (постанова Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22). Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. У постановах Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі №\~640/18402/19, від 08 грудня 2021 року у справі № 444/2445/19, від 12 травня 2021 року у справі № 235/4969/19 зроблено висновок про те, що при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, що нівелює необхідність подання детального опису та свідчить про неврахування апеляційним судом висновків Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 19 листопада 2021 року у справі №\~910/4317/21 викладено правову позицію про те, що належними і допустимими доказами на підтвердження того, які роботи та послуги були надані адвокатом, може слугувати акт прийому-передачі послуг, а неврахування його як доказу та вимога суду щодо надання учасником справи детального опису виконаних робіт свідчить про прояв судом надмірного формалізму. Під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суду кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено на 63,81% (пропорційність) суд вважає, за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» 4466,70 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді справи в суді першої інстанції.

Outcome: partial