Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Стислий виклад обставин справи 21.08.2025представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з відповідачана користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» (далі - ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ»), заборгованість за Кредитним договором № 13161від 01.06.2024станом на 12.08.2025у розмірі 34 317,50гривень, а також судові витрати у розмірі 2 422,40гривень та 10 000,00гривень витрат на правову допомогу. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 13161від 01.06.2024між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» (торгова марка «PROCENT») та [PERSON] (далі - Відповідач/Позичальник), Відповідачотримав кредит у розмірі 5 300,00гривень, строком на 365днів (до 01.06.2025), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ОЩАДБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування (547,5% річних), що підтверджується довідкою про успішний переказ. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідач на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.uaта підписанням кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Підписання такого Договору є прямою і безумовною згодою відповідачаз умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Позивач вважає, що нарахування процентів не суперечить ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» відповідно до якого, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, оскільки згідно з п. 2 розділу І Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо, строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Зазначає, що враховуючи те, що Кредитний договір був укладений до 29.04.2024 на 365 днів та дія такого договору не продовжувалася, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит, яка була встановлена саме на дату укладення договору. Зауважує, що позивач звертає стягнення на суму кредиту та прострочені до оплати нараховані проценти за користування кредитом за період дії Кредитного договору з 01.06.2024по 01.06.2025. Заборгованість за кредитним договором становить 34 317,50 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 5 300,00гривень та заборгованості за нарахованими процентами за період з 01.06.2024по 01.06.2025, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,5%за кожен день користування кредитом та Графіку платежів - 29 017,50гривень. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору та 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 25.08.2025року відкрито провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, запропоновано відповідачуу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову, та витребувано у АТ «ОЩАДБАНК» інформацію щодо емітування на ім`я [PERSON] платіжної картки, повного номеру рахунка, інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок, інформацію про фінансовий номер телефону [PERSON] та інші дані. 27.11.2025 на виконання ухвали суду від 25.08.2025, АТ «ОЩАДБАНК» надано суду витребувану інформацію, а саме: лист від 14.11.2025 № 46/1211/146460/2025-БТ про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано банківську платіжну карту № [NUMBER] та додано виписку по цьому рахунку за період з 01.06.2024 по 06.06.2024, яка містить зарахування на суму 5 300,00 грн, а також підтверджено, що номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером [PERSON] та знаходиться в його анкетних даних. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, в прохальній частині позовної заяви та клопотанні від 16.09.2025 просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи документами. Відповідачу судове засідання не з`явився, про час та місце проведення повідомленийналежним чином. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, повернуто суду в зв`язку з «відсутністю адресата за вказаною адресою». Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідачналежним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив,відзиву не подав,а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 01 червня 2024року між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 13161в електронній формі (а.с. 14-20). Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 750773 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» . Відповідач, з підписанням кредитного договору, одночасно також підписавелектронним підписом з одноразовим ідентифікатором 750773, надісланим у смс-повідомленні на його телефонний номер, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної процентної ставки, що є додатком № 1 до кредитного договору; інформаційне повідомлення (додаток № 2) та додаток № 3 до кредитного договору (а.с. зворот 18-20). До укладення кредитного договору відповідач, підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 364842 паспорт споживчого кредиту, в якому визначені основні умови кредитування та та порядок повернення кредиту (а.с. 21-23). Згідно з умовами кредитного договору № 13161від 01.06.2024 кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 5 300,00 грн шляхом зарахування на вказану ним платіжну карту № [NUMBER] ,емітовану АТ «ОЩАДБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування (547,5% річних). Відповідно до п. 1.1. договору, товариство зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у розмірі 5 300,00грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у строки, визначені договором. За п. 1.2. договору процентна ставка за користування кредитом - 1,5% від суми кредиту за кожен день (річна процентна ставка 547,5%), процентна ставка фіксована. Згідно з п. 1.3. договору строк кредитування становить 365 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку № 1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 29 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є додатком № 1 до цього договору. Відповідно до пункту 4.1. договору сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у додатку № 1. За змістом п. 4.2. договору нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у додатку № 1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. На виконання умов вищевказаного кредитного договору кредитодавець 01.06.2024 о 15:21:56надав відповідачукредит у розмірі 5 300,00грн шляхом зарахування на вказану ним платіжну карту № [NUMBER] , емітовану АТ «ОЩАДБАНК», що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250731-4від 31.07.2025про успішне перерахування на підставі договору № 0204-4 від 02.04.2024про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, укладеного між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» суми кредиту, яке здійснювалося за допомогою системи ТОВ «ПЕЙТЕК» (а.с. 24). Листом АТ «ОЩАДБАНК» від 14.11.2025 № 46/1211/146460/2025-БТпідтверджено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , а також підтверджено, що номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером [PERSON] .Згідно з випискою по картковому рахунку за період з 01.06.2024 по 06.06.2024, складеною 11.11.2025, зарахування на суму 5 300,00 грн відбулось 01.06.2024 об 15:21 на картку відповідача. Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 13161 від 01.06.2024, заборгованість відповідачаза цим кредитним договором, станом на 12.08.2025, становить 34 317,50грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в сумі 5 300,00грн та по нарахованим і не сплаченим процентам за користування кредитом в сумі 29 017,50грн (а.с. 25-30). Таким чином, ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачукредитні кошти у розмірі 5 300,00грн, а відповідачумови кредитного договору належним чином не виконував. Відтак відповідач, на час розгляду справи в суді має заборгованість перед позивачем у розмірі 34 317,50грн, що є боргом за сумою кредиту та по нарахованим і несплаченим процентам за користування кредитом, які заявлені позивачем до стягнення з відповідача. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір ?? це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. Згідно з ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб?єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема. письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною 5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб?єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб?єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб?єкта персональних даних. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ?? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор ? прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами, та висновки суду Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наявність порушення відповідачем прав позивача щодо повернення кредитних коштів з огляду на нижчевикладене. Відповідно до укладеного кредитного договору № 13161 від 01.06.2024відповідач отримавкредит у розмірі 5 300,00гривень, строком на 365днів (до 01.06.2025), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ОЩАДБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування (547,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідачана веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 750773, який направлявся йому 01.06.2024 о 15:21:18год шляхом надсилання повідомлення на мобільний номер [NUMBER] , який зазначений у кредитному договорі та витягу з ІТС (а.с. 31). Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідачаз умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах і фінансового кредиту (а.с. 32-40), з якими вінознайомився перед підписанням такого договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затверджені наказом директора ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://procent.com.ua.ua/uk/about_us. Кредитні кошти були відправлені відповідачу01.06.2024 на платіжну картку № [NUMBER], що підтверджується матеріалами справи. Що стосується вимоги про стягнення 29 017,50грн заборгованості за процентами, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору № 13161 від 29.04.2024строк надання кредиту та строк дії договору становить 365 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно Додатку №1 до цього Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 29 днів. Як вбачається з розрахунку заборгованості проценти за користування кредитними коштами нараховувались в період з 01.06.2024 до 01.06.2025, що відповідає строку кредитування. Однак, відповідно до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% . Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Згідно з частиною п`ятою статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір, який є споживчим було укладено 01 червня 2024 року, тобто після набрання чинності цимЗаконом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування». Відтак доводи представника позивача про те, що такі зміни не стосуються укладеного з відповідачему цій справі Кредитного договору №13161 від 01.06.2024, так як не вносилися до нього зміни, на переконання суду, є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними, адже умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту. Зокрема, нікчемною є умова Кредитного договору № 13161 від 01.06.2024, передбачена п. 1.2 Договору щодо встановлення денної процентної ставки 1,5% від суми кредиту. Водночас пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23.04.2024 не більше 1,5%, а з 21.08.2024 не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Кредитний договір № 13161 укладено сторонами 01.06.2024, із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що проценти за весь період кредитування нараховані за процентною ставкою 1,5%, тобто з 21.08.2024 у розмірах більших, ніж встановлені законом, оскільки з 21.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Кредитний договір було укладено 01.06.2024, відтак відсотки за користування кредитом становлять: з 01.06.2024 по 20.08.2024, відсоткова ставка 1,5%: 5 300,00 грн (тіло кредиту) х 1,5% х 80 (кількість днів у періоді) = 6 360,00 грн з 21.08.2024 по 01.06.2025 слід використовувати відсоткову ставку 1,0%: 5 300,00 грн (тіло кредиту) х 1,0% х 285 (кількість днів у періоді) = 15 105,00 грн Загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку Кредитного договору № 13161 від 01.06.2024 станом на 01.06.2025 становить 21 465,00 грн. За наведених обставин, враховуючи, що строк виконання [PERSON] зобов`язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи нимне надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої заборгованості, суд дійшов висновку, що даний позов слід задовольнити частково, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 13161 від 01.06.2024 в сумі 26 765,00 грн, з яких: 5 300,00 грн - тіло кредиту, 21 465,00 грн - відсотки за користування. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 265 ЦПК України передбачено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в сумі 10 000,00 грн, які є видом судових витрат. Вирішуючи дану вимогу, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн надано Договір про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03.06.2024, що укладений між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ФОП [PERSON] ; Акт приймання-передачі наданих послуг № 48 від 30.06.2025; Витяг з реєстру № 1 до Акту приймання-передачі наданих послуг № 48 від 30.06.2025, в якому сторонами визначено вартість послуг з надання правової допомоги, а саме: складання та подання позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 13161 від 01.06.2024 та клопотання про витребування доказів - 9 000,00 грн; складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику з [PERSON] за кредитним договором № 13161 від 01.06.2024 - 1 000,00 грн; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Руденко К.В. та платіжна інструкція кредитового переказу коштів [PERSON] за надання юридичних послуг по Договору № 03/06/2024 від 03.06.24 згідно акту № 48 від 30.06.2025 в сумі 10 000,00 грн (а.с. 50-51, 53-56). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.03.2025 у справі 275/150/22, в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Суд,

Outcome: partial