Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

У жовтні 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Еліт Фінанс" (далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 06 березня 2019 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500814590, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит на споживчі потреби в розмірі 30448,64 грн., строком на 84 місяців з відсотковою ставкою 23%. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором АТ «Альфа-Банк» виконав своєчасно і в повному обсязі, але відповідач свої зобов`язання не виконала, внаслідок чого станом на 20.09.2021 загальний розмір заборгованості становив 38507,47 грн., яка складається із 28464,77 грн. заборгованості по тілу кредиту та 10042,70 грн. процентів. 20 вересня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 500814590 від 06 березня 2019 року. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 06 березня 2019 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмір 38507,47 грн. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, згідно якої просить справу розглянути за відсутності представника позивача на підставі наявних доказів, позов підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву, заяв та клопотань від останньої до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, з урахуванням письмової згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та кожний доказ окремо, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 06 березня 2019 року [PERSON] підписанням Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», укладеного між ним та банком. В оферті наведені умови кредитування, зокрема: тип кредиту- «Кредит готівкою»; сума кредиту 30448,64 грн.; процентна ставка 23 % річних, фіксована; строк кредиту\~84 місяці. Кредит просила надати для повернення заборгованості за кредитним договором №501052742 від 07 серпня 2018 року, спосіб видачі переказ коштів на рахунок № [NUMBER] відкритий в АТ «Альфа-Банк». Оферта акцептована Банком, що підтверджується Акцептом пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 500814590. Також сторонами підписано Графік платежів та розрахунок споживчої вартості кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 500814590 від 06 березня 2019 року. До укладення кредитного договору відповідач підписала паспорт споживчого кредиту. Надання кредиту відповідачу та фактичне користування останньою кредитними коштами позивач підтвердив випискою порахунку по рахункам відповідача за період з 08 січня 2020 року по 20 вересня 2021 року та відповідно до якої остання здійснювала часткове погашення платежів згідно кредитного договору. Із виписки також вбачається, що станом на 20 вересня 2021 року по рахунку проведено операцію «Згортання активу у зв`язку з продажем згідно договору факторингу ФК «Еліт Фінанс» від 20 вересня 2021 року. На підтвердження набуття права вимоги заборгованості до відповідача позивач підтвердив договором факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року, укладеним між клієнтом АТ «Альфа-Банк» та фактором ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», за яким в порядку та на умовах визначених цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами (надалі іменуються «основні договори» або «основний договір» в залежності від контексту), перелік яких наведено в Додатку №1-1 до договору. Згідно додатку № 1-1 до зазначеного вище договору право вимоги за кредитним договором № 500814590 від 06 березня 2019 року, позичальником по якому є [PERSON] , заборгованість якої на дату укладення договору факторингу складає 38507,47 грн., з якої основна заборгованість 28464,77 грн. та неустойка 10042,70 грн. Позивачем надано розрахунок заборгованості згідно якого загальний розмір заборгованості по договору №500814590 від 06 березня 2019 року складає 38507, 47 грн. Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем на момент звернення позивача до суду матеріали справи не містять. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Крім того, згідно пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15. Разом з тим, відповідно до статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно із статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Враховуючи наведене та долучені позивачем до матеріалів справи письмові докази, які у повній мірі підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів, а також через неналежне виконання останньою взятих зобов`язань утворення заборгованості в розмірі 38507, 47 грн., право вимоги якої набув позивач, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача цієї заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до с судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову на підставі\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений судовий збір в сумі 3028,00\~грн. При вирішенні вимоги в частині відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Цей висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 01.10.2018 у справі №569/17904/17, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №826/15063/18. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір № 03/07-24 від 03 липня 2024 року про надання юридичних послуг, акт приймання - передачі виконаних робіт від 15 липня 2024 року (згідно якого вартість надання первинної консультації складає 1000,00 грн. за 0,5 години, правовий аналіз документів 4000,00 грн. за дві години, підготовка та подання позовної заяви 4200,00 грн. за 2,1 годину), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого 18 вересня 2020 року адвокату Литвиненко О.І., платіжна інструкція № 4943 від 01 жовтня 2024 року на суму 9200,00 грн. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, яка не є складною та однотипною для представника позивача, що не потребує значного витрачання часу адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг) та ціну позову, суд вважає, що вимога про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягає частковому задоволенню в розмірі 3500,00 грн.

Outcome: approved