Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Процедура (рух справи): У червні 2025 року позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Коваль С.М., звернувся до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна. Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 21 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не прибув, відзив на позов не надано. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Позиція позивача, [PERSON] : Позовні вимоги позивач мотивує тим, що на початку січня 2025 року він вирішив розпорядитися нерухомим майном, яке йому належить на праві власності. Для цього звернувся до нотаріуса, але нотаріус повідомив, що [PERSON] не може розпорядитися своїм нерухомим майном, так як на усе його нерухоме майно накладено арешт. Листом № 36285 від 03.07.2025 року від Світловодського відділу ДВС в Олександрійському районі позивачу повідомлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 434020356 від 03.07.2025 зареєстровано арешт на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] за № 6888586 від 28.03.2008 на підставі постанови серії АА № 818990 від 07.02.2008, виданої Світловодською ДВС. Виконавче провадження знищено за закінченням строку його зберігання, а інформація до електронного реєстру внесена не була, для зняття арешту рекомендовано звернутись до суду. Аргументи відповідача, Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області.: Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, без поважних причин в судове засідання повторно не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи не надсилав. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Позиція третьої особи, Світловодського відділі Державної виконавчої служби в Олександрійському районі у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса): Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надала заяву про розгляд справи без їх участі, у вирішенні питання про зняття арешту покладаються на розсуд суду, надали копію акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов слід задовольнити з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №430059523 від 05.06.2025 зареєстровано арешт на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] за № 6888586 від 28.03.2008 на підставі постанови серії АА № 818990 від 07.02.2008, виданої Світловодською ДВС. Листом № 36285 від 03.07.2025 року від Світловодського відділу ДВС в Олександрійському районі позивачу повідомлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 434020356 від 03.07.2025 зареєстровано арешт на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] за № 6888586 від 28.03.2008 на підставі постанови серії АА № 818990 від 07.02.2008, виданої Світловодською ДВС. Виконавче провадження знищено за закінченням строку його зберігання, а інформація до електронного реєстру внесена не була. У липні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про зняття арешту з нерухомого майна. Відповідач про можливі заперечення проти позову не подав. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, та не спростовані. Оцінка суду (джерела права) та висновок суду: На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені вст. 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень встановлених законом. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як роз`яснено п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" № 5 від 03.06.2016, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За змістом ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормами ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.56 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Таким чином, відповідно до ч.5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Отже, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений права в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Під час судового розгляду судом не встановлено необхідності в збереженні накладеного арешту, виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно позивача, на виконанні в органах державної виконавчої служби не перебуває та знищене у зв`язку з закінченням терміну зберігання, Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а тому позов слід задовольнити. Наслідком звільнення майна з-під арешту є зняття заборони відчуження нерухомого майна та вилучення записів про накладення цих заборон з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Судові витрати віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved