Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

У жовтні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 100593623, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 5000 грн. строком на 15 днів до 02 грудня 2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом. 27 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту №5012279, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 5000 грн. строком на 21 день до 18 грудня 2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом. 10 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу №10/02-2021-50, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 100593623, укладеним із відповідачем. У свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до позичальника [PERSON] за договором № 100593623 ТОВ "Коллект Центр" відповідно до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 року від 10 березня 2023 року. 28 серпня 2025 року було укладено договір № 28-08/25, відповідно до якого ТОВ "Коллект Центр" відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в т.ч. за договором № 100593623. Крім цього, 26 липня 2024 року було укладено договір 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в т.ч. за договором №5012279. Посилаючись на те, що відповідач порушив зобов`язання: за кредитним договором № 100593623 допустив заборгованість, яка станом на день формування позовної заяви становить 26325 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20375 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 950 грн. - заборгованість за комісіями; за кредитним договором №5012279 - заборгованість, яка станом на день формування позовної заяви становить 20010 грн. 58 к., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 15010 грн. 50 к. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, позивач прохав стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн. 40 к. та 16000 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2025 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився без повідомлення причин, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації, відзиву до суду не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно зі статтями 526, 530, 610, 611, частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону,є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінетуі пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки в статті 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частино другою статті 625 ЦК України. Судом встановлено, що 17 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту №100593623, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 5000 грн. строком на 15 днів до 02 грудня 2021 року зі сплатою комісії за надання кредиту в сумі 950 грн., яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово, процентів за користування кредитом в сумі 1875 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За умовами п.2.3.1.2. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Перед підписанням Договору 17.11.2021 року відповідач заповнив Анкету-заяву на кредит, де зазначив власні персональні дані, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, паспортні дані, номер картки платника податків, а також адресу, номер телефону (а.с.33). ТОВ "Мілоан" виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало 17 листопада 2021 року відповідачу кредит у сумі 5000 грн. шляхом здійснення онлайн-транзакції на карту [NUMBER] , що підтверджується квитанцією фінансової компанії «Елаєнс». ТОВ "Мілоан" [PERSON] був ідентифікований одноразовим ідентифікатором L58442 17 листопада 2021 року за номером мобільного телефону [NUMBER] . За змістом розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Мілоан», заборгованість відповідача по кредиту станом на 31 січня 2022 року становить 22825 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 16875 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 950 грн. - заборгованість за комісіями. 10 лютого 2022 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Мілоан" було укладено договір факторингу № 10/02-2021-50, за умовами якого ТОВ "Мілоан" відступило позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно копії реєстру боржників за відповідачем [PERSON] станом на 10 лютого 2022 року рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 22825 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 16875 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 950 грн. - заборгованість за комісіями. За змістом розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Вердикт капітал», заборгованість відповідача по кредиту станом на 10 січня 2023 року становить 26325 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 16875 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 950 грн. - заборгованість за комісією, 3500 грн. - нараховані відсотки за період з 10 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року (а.с.42). 10.01.2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, згідно з яким ТОВ "Вердикт Капітал" передало позивачу права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі й за кредитним договором, укладеним між ТОВ "Мілоан"та відповідачем. Згідно копії реєстру боржників за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 26325 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20375 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 950 грн. - заборгованість за комісіями. 28 серпня 2025 року було укладено договір № 28-08/25, відповідно до якого ТОВ "Коллект Центр" відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в т.ч. за договором № 100593623. Згідно копії реєстру боржників за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 26325 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 20375 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги, 950 грн. - заборгованість за комісіями. Виходячи зі змісту ст. 625 ЦК України, після спливу строку надання позики, а саме: з 02 грудня 2021 року припинилося право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою та інших платежів за цим договором. Доказів, що відбулась пролонгація договору, відповідно до його умов, позивач не надав, і матеріали справи таких відомостей не містять. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі тіла кредиту 5000 грн. та заборгованість за процентами у розмірі 16875 грн. на дату відступлення права вимоги. Щодо вимоги про стягнення комісії у розмірі 950 грн. слід зазначити наступне. Умовами договору передбачено сплату комісії у розмірі за надання кредиту в сумі 950 грн., яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово. Відповідно до ч. ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. ТОВ «Мілоан» фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Отже, умови договору про нарахування позивачем разової комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії, пов`язаної з наданням кредиту, належить відмовити. Крім цього, 27 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 5012279, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 5000 грн. строком на 21 день до 18 грудня 2021 року зі сплатою процентів за користування кредитом в сумі 10.50 грн., які нараховуються за ставкою 0.01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За умовами п.2.3.1.2. Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника із сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Перед підписанням Договору 27.11.2021 року відповідач заповнив Анкету-заяву на кредит, де зазначив власні персональні дані, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, паспортні дані, номер картки платника податків, а також адресу, номер телефону (а.с.17). ТОВ "Мілоан" виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало 27 листопада 2021 року відповідачу кредит у сумі 5000 грн. шляхом здійснення онлайн-транзакції на карту [NUMBER] , що підтверджується квитанцією фінансової компанії «Елаєнс». ТОВ "Мілоан" [PERSON] був ідентифікований одноразовим ідентифікатором V 68614 27 листопада 2021 року за номером мобільного телефону [NUMBER] . За змістом розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Мілоан», заборгованість відповідача по кредиту станом на 16 лютого 2022 року становить 20010 грн. 58 к., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 15010 грн. 50 к. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. 26 липня 2024 року було укладено договір 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в т.ч. за договором №5012279. Згідно копії реєстру боржників за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором у розмірі 20010 грн. 58 к., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 15010 грн. 50 к. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано власного контррозрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної заяви. Позивач просив стягнути сплачений судовий збір у сумі 2422 грн. 40 к. та витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, укладеного ТОВ «Факторинг Партнерс» з адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс", перелік послуг та їх ціни, заявку про надання юридичної допомоги № 234 від 01 вересня 2025 року, якою погоджено надання позивачу правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з відповідача, а саме: надання усної консультації з вивченням документів - 2 год. на суму 4000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 годин на суму 12 000 грн., та витяг з Акту №19 про надання юридичної допомоги від 30 вересня 2025 року. Вказані витрати на правничу допомогу та на оплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 90.40 %.

Outcome: partial