Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

\~23 вересня 2025 року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , яка видана російською мовою на ім`я « [PERSON] », після укладення шлюбу внесені зміни у прізвище власниці російською мовою - « [PERSON] », та у 2025 році внесені зміни українською мовою на підставі паспорту громадянина України [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що 27 серпня 1984 року їй була видана російською мовою трудова книжна на її дошлюбне прізвище « [PERSON] », після укладення шлюбу і зміни прізвища, внесені відповідні зміни у трудову книжку російською мовою « [PERSON] ». Оскільки після отримання паспорта громадянина України її прізвище у трудовій книжці не співпадало із прізвищем у паспорті, то у 2025 році внесені відповідні зміни у трудову книжку. Проте ГУ ПФУ в Одеській області відмовило їй у оформлені пенсії та запропонував звернутися до суду із встановленням факту належності їй трудової книжки. Заявниця у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та надала суду для огляду оригінал трудової книжки. Представниця заінтересованої особи Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області Бурденюк В.О. 07 жовтня 2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , свідоцтво про народження російською мовою серії [NUMBER] . З 01 вересня 1983 року до 23 червня 1984 року [PERSON] навчалася на денній формі навчання Одеського вищого професійного училища сфери послуг. 31 липня 1984 року [PERSON] була прийнята на роботу чоловічого перукаря на дільницю № 5 Одеського об`єднання перукарського господарства. 27 серпня 1984 року працівник кадрової служби заповнив російською мовою трудову книжку серії [NUMBER] , в якій відомості про власника на титульній сторінці зазначені - « [PERSON] ». 01 вересня 1984 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 679 та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У зв`язку з цим внесені зміни у трудову книжку на підставі паспорта серії [NUMBER] , виданого Суворовським РВВС 16 вересня 1984 року, замість прізвища « [PERSON] » зазначено прізвище російською мовою « [PERSON] ». 09 серпня 1991 року шлюб між подружжям [PERSON] був розірваний, після розірвання шлюбу заявниця залишила прізвище « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища. 23 грудня 1997 року заявниця отримала паспорт громадянина України серії [NUMBER] , в якому її прізвище вказано « [PERSON] ». 18 квітня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовило заявниці в оформлені пенсії по інвалідності через відсутність необхідного страхового стажу, при цьому період роботи, зазначений у трудовій книжці серії [NUMBER] , до страхового стажу не було зараховано через невідповідність відомостей про власника трудової книжки даних паспорту громадянина України. На підставі архівної довідки № 678-23, у якій зазначено, що наявність наказів «Одеського вищого професійного училища сфери послуг» про зарахування [PERSON] на денну форму навчання № 114 від 01 вересня 1983 року та про відрахування зі складу учнів денної форми навчання у зв`язку із закінченням строку навчання № 71 від 23 червня 1984 року, працівник архіву вніс зміни до трудової книжки серії [NUMBER] , зазначивши прізвище « [PERSON] » замість « [PERSON] », ім`я « [PERSON] » замість « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Оскільки на титульній сторінці трудової книжки серії [NUMBER] запис про зміну прізвища, ім`я, по батькові не відповідає вимогам п. 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, то Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області не зарахувало до страхового стажу період роботи, зазначений у ній, тому 04 червня 2025 року прийняло рішення про відмову [PERSON] у призначення пенсії. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За нормою ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, без встановлення якого вона не може реалізувати своє право на отримання пенсії по інвалідності, а встановити його в іншому порядку неможливо. Аналіз наданих\~доказів вказує,\~що під\~час внесення\~змін до\~трудової книжки\~були порушенні\~вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Отже,\~із наданих\~доказів судом\~встановлено, що трудова книжка, видана на ім`я (російською мовою) « [PERSON] », після внесення змін українською мовою « [PERSON] », належить заявниці, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved