Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

18.10.2025 ТОВ «Таліон Плюс», в особі\~представника \~адвоката Шох\~І.В.,\~який діє\~на підставі\~ордеру на\~надання правничої\~допомоги серії\~СА №\~1116266\~від 02.12.2024,звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 307529755 від 26.12.2024 у розмірі 108 437,00 грн., судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 307529755, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідно до якого відповідачка отримала від товариства кредитні кошти (з урахуванням усіх траншів) у розмірі 35 000,00 грн. Згідно з умовами Договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати [PERSON] кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. На виконання умов Договору грошові кошти були перераховані товариством на банківську карту № [NUMBER] , вказану відповідачкою при укладанні Договору. Проте, в порушення умов Договору та Правил, відповідачка не повернула надані їй кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені строки. У подальшому, 27.02.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за Договором до ТОВ «Таліон Плюс» за Договором Факторингу № МВ-ТП/24. Позичальницю було повідомлено про відступлення права вимоги шляхом відправлення електронного листа на електронну адресу, зазначену нею при укладанні Договору. Оскільки відповідачка затримала сплату кредиту та процентів ТОВ «Таліон Плюс» скористався правом вимагати повернення споживчого кредиту в повному обсязі шляхом відповідачці повідомлення про дострокове припинення Договору. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки перед позивачем становить 125 937,00 грн. Однак, позивач, просить суд стягнути частину заборгованості за Договором у розмірі 108 437,00 грн, яка складається з: заборгованість по кредиту - 35 000,00 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 71 687,00 грн.; заборгованість по комісії за надання кредиту: 1 750,00 грн. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.10.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачці встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 03.11.2025 представник відповідачки адвокат Війтенко В.Ю. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та повідомив орієнтовний розмір витрат на правову допомогу. Зазначив, що Кредитний договір містить неоднозначні умови щодо строку кредитування, оскільки відповідачка у Заявці на отримання коштів узгодила строк кредитування 30 днів. Оскільки відповідачка не вчинила дій щодо продовження дисконтного періоду, останнім днем строку кредитування було 25.01.2025. Проте, пункти Договору (7.2, 8.2, 8.6 та 8.10) містять двозначні умови, які підміняють 30-денний строк кредитування строком дії самого договору. Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів тлумачаться на користь споживача. Первісний кредитор та позивач безпідставно нарахували проценти за користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Проценти за погоджений 30-денний строк кредитування становлять 10 290,00 грн. Однак, первісний кредитор нарахував 21 609,00 грн. процентів, а позивач загалом нарахував 71 687,00 грн., що свідчить про безпідставне нарахування 50 078,00 грн. 12.11.2025 представник позивача за довіреністю Дорошенко О.В. подала відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначила, що відповідно до п. 11.1 Договору договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання. Пунктом 7.3 Договору визначено, що кінцева дата повернення (виплати) кредиту 25.01.2030. 30 днів це дисконтний період користування кредитними коштами, який є лише періодом строку кредитування, протягом якого позичальник має право отримувати нові транші. Оскільки відповідачка не вчинила конклюдентних дій щодо продовження дисконтного періоду, після 30 днів нарахування заборгованості здійснювалося під базову процентну ставку 0,98% в день (357,70% річних). Нарахування процентів було зупинено з 18.08.2025 у зв`язку з достроковим розірванням договору позивачем (згідно п. 9.1.1.7. Договору). Посилання відповідачки на несправедливі умови не заслуговує на увагу, оскільки відповідачка з 2019 року має ділові відносини з первісним кредитором і закрила 37 кредитних Договорів. Наведений стороною відповідача розрахунок заборгованості не відповідає умовам Договору, оскільки ґрунтується на хибному розумінні строку кредитування. Заявлений відповідачкою розмір витрат на правничу допомогу (10 000,00 грн) неспівмірний з обсягом наданих послуг та очевидно завищений, оскільки справа є малозначною та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідачки та невиконання нею умов Договору, тому стягнення витрат з позивача є несправедливим. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 27.11.2025 від представника позивача за довіреністю Дорошенко О.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника відповідачки адвоката Війтенка В.Ю. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідачки та її представника. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір кредитної лінії № 307529755, відповідно до пункту 2.1. якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно з пунктом 2.2., 2.3., 2.4. Договору загальний розмір кредиту за цим Договором становить 35\~000,00 грн. Разом з тим позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим Договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 26.12.2024. Другий та решта Траншів за договором можуть бути надані позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим Договором. Надання кожного додаткового траншу за Договором збільшує загальний розмір кредиту на суму такого траншу. Відповідно до пункту 3.1., 3.2. Договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. Сторони погодили, що встановлений в пункті 3.1. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту договору строк продовження дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х - Y), де: Z - кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; X - поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y - дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця). При цьому сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів (пункт 3.2. Договору). Згідно з пунктом 5.1. Договору кожен окремий транш за цим Договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки [NUMBER] , що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового траншу за Договором. Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 25.01.2025, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього Договору. В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 25.01.2030 (пункт 7.1., 7.2., 7.3. Договору). Відповідно до пункту 8.1., 8.2., 8.3., 8.4., 8.5. Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у розмірі та порядку, по встановлені цим Договором. Інших витрат позичальника Договором не передбачено Проценти за користування кредитом є платою за користування позичальником наданою йому сумою грошових коштів, належних кредитодавцю. Процентна ставка за Договором є фіксованою і не підлягає зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Разом з тим, кредитодавець має право в односторонньому порядку зменшити загальну вартість кредиту для позичальника, що не є зміною істотних умов цього Договору. Базова процентна ставка складає 0,98% в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70% річних. Комісія за надання кредиту не є платою за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця. Комісія за надання кредиту позичальнику є іншою складовою плати за послуги, що надаються кредитодавцем за цим Договором. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі першого траншу за цим Договором. У випадку видачі наступних крім першого траншів за цим Договором комісія за надання додаткових грошових коштів у кредит нараховується у день видачі кожного траншу. Розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим договором становить 1\~750,00 грн. Згідно з пунктом 11.1. Договору договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за вищевказаним договором виконало в повному обсязі, а саме 26.12.2024 перерахувало відповідачці грошові кошти у розмірі 35 000,00 грн. на банківську карту № [NUMBER] , яку остання вказала у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 26.12.2024, що підтверджується листом ТОВ «Профітгід». Належність відповідачці банківської карти № [NUMBER] та перерахування на неї коштів у розмірі 35 000,00 грн. також підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-251022/45411 від 24.10.2025 та випискою по рахунку за 26.12.2024. З розрахунку заборгованості за договором № 307529755 від 29.12.2024, сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», встановлено, що з 26.12.2024 по 27.02.2025 відповідачка на виконання умов договору не здійснила жодного платежу, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 75\~516,00 грн. 27.02.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/24, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором. Розмір (сума) фінансування, що підлягає сплаті ТОВ «Таліон Плюс» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», встановлюється у реєстрі прав вимоги Відповідно до Реєстру прав вимоги від 27.02.2025 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 307529755 від 26.12.2024 у загальному розмірі 75\~859,00 грн. Сума фінансування, належна до оплати ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за цим реєстром прав вимог, складає 40,00% від заборгованості по основному боргу (тілу кредиту), що становить 1\~514\~268,74 грн. Сума фінансування за цим реєстром прав вимоги підлягає сплаті ТОВ «Таліон Плюс» протягом 45 календарних днів з моменту його підписання сторонами. Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 1287 від 12.03.2025 ТОВ «Таліон Плюс» перерахувало на рахунок ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 1\~514\~268,74 грн., призначення платежу: плата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № МВ-ТП/24, від 27.02.2025. 27.02.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги за договором № 307529755 від 26.12.2024 ТОВ «Таліон Плюс». З розрахунку заборгованості за договором № 307529755 від 29.12.2024, сформованого ТОВ «Таліон Плюс», встановлено, що з 27.02.2025 по 23.07.2025 відповідачка на виконання умов договору не здійснила жодного платежу, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у розмірі 125\~937,00 грн. Однак, позивач, просить стягнути лише частину заборгованості у розмірі 108 437,00 грн, яка складається з: заборгованість по кредиту - 35 000,00 грн.; заборгованість по процентах за користування кредитом - 71 687,00 грн.; заборгованість по комісії за надання кредиту: 1 750,00 грн. 18.08.2025 ТОВ «Таліон Плюс» повідомило [PERSON] про дострокове розірвання договору № 307529755 від 26.12.2024 та необхідність сплати заборгованості за договором. На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону. Відповідно до частини 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зокрема те, що відповідачка отримала кредитні кошти, однак свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, після направлення позивачем повідомлення про дострокове розірвання договору та досудової вимоги, не здійснила погашення заборгованості у добровільному порядку, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором № 307529755 від 26.12.2024 у розмірі 108 437,00 грн. Заперечення сторони відповідача щодо нечіткості умов Договору про строк кредитування та, як наслідок, безпідставне нарахування процентів після 30-денного строку, суд вважає безпідставним. Пунктом 11.1. Договору № 307529755\~від 26.12.2024визначено, що договір діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення його дії. В пунктах 7.1., 7.2., 7.3. Договору чітко розмежовано поняття «рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення суми кредиту» та «кінцева дата повернення (виплати) кредиту». Зокрема, рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 25.01.2025, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього Договору. В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 25.01.2030. Дисконтний період це період користування кредитом, протягом якого позичальник має право отримувати нові транші, у тому числі у разі часткового погашення кредиту протягом строку дії Договору. Тобто, дисконтний період це не строк кредитування, як про те хибно вказує сторона відповідача, це лише період строку кредитування, протягом якого позичальник має право отримати додаткові кредитні грошові транші. Враховуючи викладене, умови Договору не є двозначними, оскільки вони послідовно встановлюють можливість дострокового повного повернення коштів на пільгових умовах (дисконтний період), але не скасовують основного, погодженого сторонами строку дії Договору до 25.01.2030. Отже, відсутні підстави для тлумачення умов Договору на користь споживача. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідачка добровільно та свідомо погодилася на умови Договору та підписала Паспорт споживчого кредиту, в якому були чітко зазначені 5-річний строк дії Договору та кінцева дата повернення кредиту 25.01.2030. Відтак, погоджені сторонами умови є обов`язковими для виконання і повністю покладають відповідальність за невиконання зобов`язань на відповідачку. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частини 4, 5 статті 137 ЦПК України). Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги № 5 від 02.12.2024, укладений з АО «Ліга юридичний технологій та інновацій», додаткову угоду № 1716 від 02.09.2025 про надання правничої допомоги до Договору № 5 від 02.12.2024, акт приймання-передачі наданих послуг від 02.09.2025, платіжну інструкції № 237 від 02.09.2025 на суму 5\~000,00 грн., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000666 від 22.03.2019 та ордер на надання правничої допомоги серії СВ № 1116266 від 02.12.2024. Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справі № 904/4507/18, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата) підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Водночас, у постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved