Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

[PERSON] \~(далі\~\~заявник\~або [PERSON] ) звернулась у суд із заявою в якій просить встановити факт спільного проживання більше п`яти років, на час відкриття спадщини, зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] . Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що з вересня 2008 року вона проживала однією сім`єю з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , яка належала його матері [PERSON] , однак згодом квартира була відчужена. Заявник вказує, що з [PERSON] вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом. [PERSON] мав інвалідність другої групи загального захворювання з 11.11.2024. Починаючи з 15.10.2024 йому була призначена соціальна допомога. [INFO] [PERSON] помер, однак коштів, призначених як державна соціальна допомога, [PERSON] при житті не отримав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, однак заявник не може її оформити у зв`язку з тим, що реєстрація місця проживання [PERSON] відмінна від місця реєстрації заявника. Крім того, заявник не подала документів, що підтверджують факт проживання з спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідно до ст. 1264 ЦК України. Заявник посилається на вимоги ст.ст. 1270, 1264\~Цивільного\~кодексу\~України (далі ЦК України), просить встановити факт. Встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для реалізації її спадкових прав, а іншого способу це зробити ніж у судовому порядку не передбачено. Суд ухвалою від 03.07.2025 відкрив провадження у справі, витребував у нотаріуса матеріали спадкової справи [PERSON] , залучив заінтересовану особу Ковельську міську раду, задовольнив клопотання про виклик свідків, призначив справу до судового розгляду на 11.08.2025. У зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці судові засідання 11.08.2025 та 10.09.2025 не відбулися, судовий розгляд призначено на 14.10.2025. 14.10.2025 суд допитав свідка [PERSON] 14.10.2025\~суд ухвалив\~витребувати у Ковельського міського\~територіального медичного\~об`єднання, АТ КБ «Приватбанк», філії Волинського обласного управління Акціонерного товариства\~«Державний ощадний\~банк України» докази щодо місця проживання [PERSON] , розгляд справи відклав на 18.11.2025. У судовому засіданні 18.11.2025 заявник заяву підтримала, просить її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] не заперечила проти задоволення заяви. У судовому засіданні суд допитав свідка [PERSON] , Представник головного управління пенсійного фонду України Волинської області, представник Ковельської міської ради в судове засідання не з`явились, заперечень проти заяви не подали. Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання. У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення заяви може відбутися без відкладення розгляду справи. У судовому засіданні 18.11.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення у справі та повідомив присутнім, що повний текст судового рішення буде оголошений у судовому засіданні, яке відбудеться 28.11.2025. Вивчивши матеріали справи пояснення та оводи сторін, суд встановив таке. Копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] доводиться та обставина, що заявник [PERSON] народилась [INFO] у м. Ковелі та є громадянкою України. Копією свідоцтва про народження № [NUMBER] від 10.01.1956 підтверджується, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Копією свідоцтва про шлюб від 18.07.1987 № [NUMBER] виданого відділом ЗАГС м. Ковель підтверджується укладення шлюбу [PERSON] з [PERSON] 18 липня 1987 року. Копією свідоцтва про смерть від 02.07.2007 № [NUMBER] підтверджується смерть [PERSON] [INFO] у м. Ковелі Волинської області. Копією свідоцтва про смерть від 06.02.2017 № [NUMBER] підтверджується смерть [PERSON] [INFO] у м. Ковелі Волинської області. З копії свідоцтва про смерть № [NUMBER] від 20.12.2024 доводиться та обставина, що [PERSON] помер [INFO] в м. Ковель, Волинської області. Довідкою до акта огляду МСЕК №191019 від 11.11.2024 підтверджується наявність у [PERSON] другої групи інвалідності. Довідкою про реєстрацію місця проживання від 26.07.2019 та копією будинкової книги № [NUMBER] підтверджується реєстрація місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 04.02.2002. Довідкою № 323, виданою 25.03.2025 РЖКП № 1 підтверджується та обставина, що [PERSON] здійснила поховання свого співмешканця [PERSON] , який помер [INFO] . На день смерті [PERSON] проживав без реєстрації разом з [PERSON] по [ADDRESS] , вели спільне господарство. Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 81774627 від 07.07.2025 підтверджується відсутність спадкової справи після смерті [PERSON] . У відповіді Ковельського МТМО від 20.10.2025 на ухвалу суду від 14.10.2025 зазначено, що [PERSON] перебував на денному стаціонарі у 2023 році. Медична карта амбулаторного хворого в Ковельському МТМО відсутня, оскільки не було укладено декларацію з сімейним лікарем. В епікризі [PERSON] міститься інформація щодо його адреси: [ADDRESS] . У відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 12.11.2025 на ухвалу суду від 14.10.2025 зазначено, що [PERSON] користувався послугами банку та в анкеті від 19.06.2024 зазначав фактичне місце проживання [ADDRESS] . У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили, що заявник з 2008 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] до його смерті [INFO] , вели спільне господарство, постійно були разом допомогали один одному, проживали як чоловік та дружина. Після смерті [PERSON] . [PERSON] здійснила його поховання. Те, що [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS] також підтвердила заінтересована особа [PERSON] , яка є рідною тіткою померлого [PERSON] . Статтею 19\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України (далі - ЦПК України) визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 315\~ЦПК\~України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж ті, що вказані у частині першій цієї статті, від яких залежить виникнення, зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Заявник просить встановити факт постійного проживання більше п`яти років із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для встановлення даного факту законодавством не передбачено іншого позасудового порядку. Від встановлення даного факту, відповідно до вимог статті 1268\~ЦК\~України залежить виникнення у заявника права на спадкування після смерті спадкодавця. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанові №7\~від\~30.05.2008\~року\~«Про\~судову практику\~у\~справах\~про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Нотаріус відмовив заявнику у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті, а тому суд дійшов висновку, що для реалізації її права на спадкування, вона звернулася із заявою у цій справі з метою встановити факт постійного проживання із спадкодавцем, встановлення якого у позасудовому порядку не передбачено. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ч. 3 ст.\~1269\~ЦК\~України зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. (ст. 1264 ЦК України). Заявник проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому є спадкоємцем четвертої черги. Факт спільного проживання заявника і спадкодавця однією сім`єю на час відкриття спадщини не заперечила заінтересована особа, підтвердили допитані у судовому засіданні свідки, а також додатково підтверджується відповідями Ковельського МТМО, АТ «КБ «Приватбанк». Із наявних у суду матеріалів справи вбачається, що спору щодо спадкового майна після смерті [PERSON] немає. Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: approved