Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 19.09.2025 року надійшов позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Говорова-10» до [PERSON] про стягнення заборгованості за отриманні житлово-комунальні послуги у розмірі 73 548,12 грн., 3% річних у розмірі 4 988,86 грн.; інфляційних витрат у розмірі 19 038,98 грн., судового збору, правничої допомоги у розмірі 50 000 грн. та витрат на копіювання документів у розмірі 945 грн. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником майнових прав на квартиру [ADDRESS] , тобто є співвласником багатоквартирного будинку, в якому 12.11.2008 року створене ОСББ «Говорова-10» Відповідно до розрахунку заборгованості Відповідачу, який є власником квартири [ADDRESS] , у період з 28.04.2021 року по 30.06.2025 року була нарахована сума заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирного будинку та прибудинкової території у загальній сумі 73 548,12 грн. Відповідно до Розрахунків 3% річних та інфляційних нарахувань виконаних за період заборгованості інфляційне нарахування 19 038,98 грн.; 3% річних 4 988,86 грн. Загальна сума заборгованості з урахуванням основного боргу, 3% річних та інфляційних нарахувань складає 97 575,96 грн. Матеріали позову суддя отримала 22.09.2025 року. Ухвалою суду від 23.09.2025 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання на 27.10.2025 року. У зв`язку з відсутність відзиву судове засідання відкладено на 01.12.2025 року. Про розгляд справи 01.12.2025 року сторони були сповіщені. Відповідачка [PERSON] про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, відзив та заява по суті справи суду не надала. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Враховуючи повторне належне повідомлення учасників справи та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Відповідно до ст. 268 ЦПК України та у зв`язку з постійними, триваючими екстреними відключеннями електропостачання в Приморському районному суді м. Одеси, періодичним включенням світла, датою складення цього судового рішення є 22.12.2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником майнових прав на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 439730659 від 15.08.2025 року. Також, [PERSON] є співвласником багатоквартирного будинку, 12.11.2008 року в якому створене ОСББ «Говорова-10», код ЄДРПОУ 36289265. Об`єднання зареєстровано в Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12.11.2008 року, номер запису: 1005561070015034467. Актом приймання-передачі об`єкта в управління з управління від 02 лютого 2009 року було передано об`єкт з балансу ТОВ «ЖК ФАВОРИТ» в управління ОСББ «ЖК ФАВОРИТ». Відносини з приводу створення та діяльності об`єднань співвласників багатоквартирних об`єднань регулюються Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», їх Статутом. Відповідно до Статуту ОСББ від 30.10.2008 року метою його створення є: забезпечення захисту прав його членів, дотримання ними своїх обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Відповідно до Статуту ОСББ від 30.10.2008 року основними завданнями та предметом його діяльності є: належне утримання житлового комплексу та прибудинкової території; забезпечення реалізації прав власників приміщень будинку на володіння та користування спільним майном членів об`єднання; забезпечення сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання; здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб. Згідно п.4.6 розділу IV Статуту від 30.10.2008 року до компетенції Правління Об`єднання належить: здійснення контролю за своєчасною сплатою членами об`єднання внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з чинним законодавством. Відповідно до Розділу ХІ Статуту Об`єднання від 30.10.2008 року член Об`єднання, окрім іншого, зобов`язаний: виконувати вимоги Статуту Об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі; виконувати передбачені Статутом Об`єднання обов`язки перед Об`єднанням; виконувати згідно з укладеним з об`єднанням договором власні договірні зобов`язання перед об`єднанням. Відповідно до Розділу XII Статуту Об`єднання від 30.10.2008 року члени об`єднання, за порушення Статуту та законних рішень статутних органів несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Рішенням загальних зборів членів об`єднання може ініціюватися звернення до суду щодо встановлення матеріального відшкодування збитків, завданих об`єднанню його членами, спричинених порушеннями Статуту та рішень статутних органів. У разі систематичного невиконання положень Статуту та рішень статутних органів член об`єднання може бути виключений з об`єднання за рішенням загальних зборів. На загальних зборах ОСББ «ГОВОРОВА-10», які відбулися 20 грудня 2020 року, оформлене Протоколом від 20.12.2020, було прийнято рішення затвердити Кошторис ОСБ «ГОВОРОВА-10» (розміру внеску співвласників І поверх - 4,33грнм 2. 2 по10 поверх 5.71.грн. м2. тех. поверх 5.71 грн м2. офіси 5.71 грн. м2. паркомісце 335 грн, приставні місця 1350грн.). На загальних зборах ОСББ «ГОВОРОВА-10», які відбулися 24 травня 2024 року, оформлене Протоколом від 24.05.2024, було прийнято рішення затвердити Кошторис ОСББ «ГОВОРОВА-10» (розміру внеску співвласників І поверх 6.02грн м2. 2 по 10 поверх 7,40грн/м2 тех. поверх 7.40грн \\2, офіси 7,40 грн; 00грн/м2. паркомісце 530 грн, приставні місця 1350грн). Об`єднання уклало ряд колективних договорів, а саме з: ТОВ «ІНФОКС ВОДОКАНАЛ» про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення; ВАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» про постачання електричної енергії; ТОВ «ТВ-СЕРРУС» про надання послуг з поводження з побутовими відходами. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-УІІІ від 14.05.2015 р., багатоквартирний будинок це - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Відповідно до п. 3 ст. 1 вказаного закону нежитлове приміщення це - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна. Відповідно до п. 5 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-УІІІ від 14.05.2015 року співвласниками багатоквартирного будинку є - власники квартир або нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Відповідно до п. 6 ст. 1 Закону спільне майно багатоквартирного будинку це - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та «2 несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до ст. 7 вказаного Закону співвласники, між іншим, зобов`язані виконувати рішення загальних зборів співвласників та своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Відповідно до частини 3 статті 8вказаного Закону обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором про надання комунальної послуги визначається відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно ст.ст. 4, 5 Закону власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Тобто, відповідно до ч. 11 ст. 10 Закону «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», рішення загальних зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-III. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами, створюється об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (набрав чинності 10.12.2017) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено перелік житлово-комунальних послуг. Так, до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частиною 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно наданої позивачем Довідки про заборгованість [PERSON] по квартирі [ADDRESS] за період з 28.04.2021 року по 30.06.2025 року, розмір заборгованості складає 97 575,96 грн. та складається з: - сума боргу за утримання будинку і житлово-комунальні послуги 73 548,12 грн.; - сума 3% річних 4 988,86 грн.; - сума інфляційних витрат 19 038,98 грн Таким чином, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з існуючими тарифами. Відповідачка не надала в обґрунтування своїх заперечень свій розрахунок заборгованості на спростування розрахунку наданого позивачем. Проте, відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 1801716 від 22.09.2025 року, за РНОКПП26382320240 зареєстрована інша фізична особа - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована з 26.07.1989 року за адресою: [ADDRESS] . У рамках даного спору ОСББ «Говорова-10» пред`явлені вимоги до [PERSON] , не зважаючи на те, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 439730659 від 15.08.2025 року власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] , у зв`язку чим суд приходить до висновку, що позов пред`явлено до неналежного відповідача. Згідно зі ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст.ст. 43, 49, 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. Згідно ст. 48 ЦПК України сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Відповідачем в цивільному процесі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими позовними вимогами. Тільки на сторони поширюються матеріально-правова сила судового рішення і залежно від судового рішення змінюється обсяг їх суб`єктивних особистих та матеріальних прав. Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 71)). Право на заміну неналежного відповідача на належного відповідача належить виключно позивачу. У відповідності до абз.8 постанови пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пред`явлення позову до неналежного відповідача є однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Отже, неналежне визначення сторін у позові є самостійною підставою для відмови у позові. Відповідна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 307/2201/15-ц. Суд вбачає, що позивачем відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України не направлялись заяви та клопотання щодо заміни у даній справі неналежного відповідача на належного. Враховуючи принцип змагальності та диспозитивності, суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог, і право обирати спосіб захисту порушеного права чи інтересу закон покладає на позивача. У межах обраного позивачем способу захисту його порушеного права, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а тому у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed