Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

25 вересня 2025 року Служба у справах дітей Турійської селищної ради звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивувала тим, що відповідачка є матір`ю чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , [INFO] помер. 12 липня 2022 року відповідачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , батьком [PERSON] та [PERSON] , який і займається вихованням дітей. Відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та навчання дітей, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Вказуючи, що заходи соціального супроводу сім`ї не дали позитивних результатів, позивач просив ухвалити рішення, яким позбавити відповідачку батьківських прав щодо дітей. У судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена (а. с. 47), 25 листопада 2025 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позов задовольнити та розглядати справу за її відсутності (а. с. 52). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи\~була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 48), про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов не подавала. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, 31 жовтня 2025 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов підтримує та просить розглядати справу за його відсутності (а. с. 49). Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалою суду від 25 листопада 2025 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Звертаючись до суду із позовом, позивач, як на підставу своїх вимог, посилалася на положення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України, відповідно до якого мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (стаття 12 Закон України «Про охорону дитинства»). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (стаття 165 СК України). Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених\~статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого й умисного нехтування ними своїми обов`язками. За змістом наведених норм матеріального права предметом доказування у справах про позбавлення батьківських прав є наявність однієї із підстав або декількох підстав, передбачених частиною першою\~статті 164 СК України, - у розглядуваному випадку наявності факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, яке може проявлятися у вищенаведених діях і бездіяльності по відношенню до дітей. Встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 4-7). Батько дітей [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , [INFO] помер (а. с. 15). Батьком дітей [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , з яким відповідачка зареєструвала шлюб 12 липня 2022 року (а. с. 16). Відповідно до характеристики Турійської селищної ради від 23 вересня 2025 року відповідачка [PERSON] ніде не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не приймає участі у вихованні дітей (а. с. 20). Згідно з Актами обстеження умов проживання від 14 липня 2022 року, від 24 березня 2023 року, від 11 січня 2024 року виявлено, що відповідачка зловживає спиртними напоями, часто залишає дітей без нагляду. Працівниками соціальних служб проведено бесіди з відповідачкою щодо недопущення зловживання спиртними напоями, попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків (а. с. 27-29). Відповідно до листа Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Турійської селищної ради від 22 вересня 2025 року №349 під час регулярних відвідувань працівниками соціальних служб місця проживання відповідачки виявлені факти невиконання останньою батьківських обов`язків щодо дітей, вживання спиртних напоїв, незабезпечення потреб дітей (а. с. 26). Внаслідок зловживання спиртними напоями відповідачка періодично перебуває на стаціонарному лікуванні в Центрі терапії залежностей Комунального підприємства «Волинська обласна психіатрична лікарня міста Луцька» (а. с. 41). Аналіз наведених обставин в їх сукупності дає підстави для висновку, що відповідачка фактично свідомо й умисно ухилилася та самоусунулася від виховання дітей та виконання батьківських обов`язків, що характеризує її з негативної сторони і як безвідповідальну матір, свідчить про відсутність у неї батьківського почуття любові до рідних дітей, небажання виховувати і піклуватися про них, а також суперечить загальновизнаним правилам і принципам співжиття і сімейних відносин. За змістом статті 19\~СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком органу опіки та піклування Турійської селищної ради від 18 вересня 2025 року доцільним є позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно дітей (а. с. 10-12). Суд погоджується із наявним у матеріалах справи висновком органу опіки та піклування і вважає його достатньо обґрунтованим та зробленим на підставі повного, всебічного, детального й об`єктивного аналізу фактичних обставин, що мають значення для справи, з життя дітей і відповідачки, акцентуванні уваги на невиконанні останньою своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей та умисному ухиленні від виконання таких обов`язків. Факт неявки у судове засідання відповідачки [PERSON] , яка достовірно знала про розгляд цієї справи, суд розцінює як небажання останньої відстоювати і захищати свої батьківські права щодо дітей та незацікавленість у відновленні й утриманні родинних стосунків з ними. Системний аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку про доведеність у розглядуваному випадку факту умисного і свідомого ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей та передбачених пунктом 2 частини першої статті 164 СК України\~правових підстав для застосування крайнього заходу впливу позбавлення батьківських прав щодо дітей, оскільки відповідачка не приймає участі у вихованні, утриманні, фізичному, психічному, соціальному та духовному розвитку дітей, не піклується про їх зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги та любові, що в сукупності створює негативний вплив на дітей і призводить до шкідливих наслідків для їх психіки та духовного розвитку. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Також, ураховуючи положення частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої, восьмої статті 7\~СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. За таких обставин справи та відповідно до вищенаведених норм матеріального і міжнародного права, з метою якнайкращого забезпечення інтересів дітей, а також враховуючи характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дітей у зв`язку з умисним ухиленням від виконання батьківських обов`язків по їх вихованню та свідомим нехтуванням своїми обов`язками. Будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на спростування вищевказаного в матеріалах справи немає. Частиною першою статті 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору на підставі закону, з відповідачки в дохід держави слід стягнути 1\~211.20 гривень судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову. На підставі статей\~7,\~19,\~164,\~165,\~166,\~167 СК України\~та

Outcome: approved