Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

28.08.2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20200034366 від 12.05.2020 року в загальному розмірі 22005,69 грн., з яких: 9706,84 грн. - загальна заборгованість за тілом кредиту; 12 298,85 грн - загальна заборгованість за сумою комісії. Крім того, стягнути з відповідача витрати на правову допомогу 6500,00 грн. та судовий збір 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 12.05.2020 року між [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено договір позики №20200034366, згідно з умовами якого сума позики за даним договором складає 14 560,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу грошові кошти шляхом перерахування на платіжну карту відповідача, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 22005,69 грн., з яких: 9706,84 грн. - загальна заборгованість за тілом кредиту; 12 298,85 грн - загальна заборгованість за сумою комісії. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, представник позивача був змушений звернутися до суду за захистом порушеного права та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 05.09.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовні заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не подав. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст. 280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~осіб,\~які беруть\~участь у\~справі,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу,\~у відповідності\~до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що 12.05.2020 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] укладений кредитний договір №20200034366 на наступних умовах: сума кредиту 13000,00 грн.; строк користування 24 міс.; процентна ставка\~фіксована, 0,01 % річних; щомісячна комісія за управління кредитом - 4,5% від суми кредиту; розмір щомісячного платежу по погашенню тіла кредиту та плати за користування кредитом становить 1261,93 грн. Між позивачем та відповідачем узгоджений графік платежів та основні умови кредитування, що підтверджується Додатком №1 до кредитного договору. Також відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача станом на 19.08.2025 становить 22005,69 грн., з яких: 9706,84 грн. - загальна заборгованість за тілом кредиту; 12 298,85 грн - загальна заборгованість за сумою комісії. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що передбачено ст.2 ЦПК України. Відповідно до ч.1ст.13\~ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст.204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до\~ст. 1054-1055 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.526, ст.530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст.536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог\~ЦК України. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором за відповідачем утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9706,84 грн. На час розгляду справи судом відповідачем не надані жодні дані, які б свідчили про погашення заборгованості за тілом кредиту у добровільному порядку. Враховуючи, що отримані кредитні кошти у добровільному порядку відповідачем не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9706,84 грн. Щодо стягнення заборгованості за комісією у розмірі 12298,85 грн. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 (справа №204/224/21) дійшов висновку, що якщо у кредитному договорі не зазначений перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) і які не узгоджені зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2024 у справі №753/25744/21). Оскільки, в кредитному договорі не обумовлений перелік послуг за які позичальник повинен сплачувати комісію, то таку умову кредитного договору слід вважати нікчемною та такою, яка суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування»\~і\~Закону України «Про захист прав споживачів». З урахуванням вищенаведеного позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної\~інструкції №818064\~від 25.08.2025\~року,\~під час\~звернення до\~суду з\~позовом ТОВ\~«Сучасний Факторинг»\~сплачено судовий\~збір в\~розмірі 2422,40\~грн.,\~таким чином,\~з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача, судовий збір, пропорційно до суми задоволених позовних вимог, у сумі 1068,53 грн.=(9706,84 х 2422,40/22005,69). Щодо витрат на правову допомогу в сумі 6500 грн. Щодо витрат на правничу допомогу. Так, положеннями частин 1-6 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. На підтвердження наданих юридичних послуг ТОВ «Сучасний Факторинг» надав: договір №20/06-СФ про надання правничої допомоги від 20.06.2025; акт прийому-передачі наданих послуг №406 від 14.08.2025; платіжну інструкцію №818067 від 25.08.2025 року; довіреність. Враховуючи, що відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 6500,00 грн. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги ТОВ «Сучасний Факторинг» підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial