Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивач ТОВ «Іннова Фінанс», інтереси якого представляє Хомляк О.Р., звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову зазначено, що 10.03.2024 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 3337900324, в електронному форматі у порядку, визначеному ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 8500,00 грн строком на 360 днів, шляхом переказу на його банківську картку та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % - стандартна в день, 1,5% - знижена процентна ставка в день. Однак, всупереч умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а саме не повернув своєчасно суму кредиту та не сплатив нараховані відсотки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 45526 грн, що складається з: 8500,00 грн - сума кредиту; 37026,00 грн - заборгованість за відсотками, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором та судовий збір. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.11.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 10.01.2025 представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 53941,00 грн, з яких: 8500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 45441,00 грн заборгованість за процентами. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2025 року було ухвалено заочне рішення. 18.08.2025 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 30.09.2025 року поновлено пропущений строк та скасовано заочне рішення. 14.10.2025 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, вважав вимоги позивача про стягнення заборгованості за процентами у сумі 45441,00 грн необґрунтованими та безпідставними. Зауважив, що кредит є споживчим, отже, до нього підлягають застосування вимоги закону України «Про споживче кредитування». Оскільки кредитний договір № 3337900324 від 10.03.24 укладений після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», то до даних правовідносин мав бути застосований зазначений вище закон з урахуванням Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно, з 10.03.2024 по 21.04.2024 застосовується процентна ставка за користування кредитом, яка визначена умовами кредитного договору - 2,2%, що не суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг»: 43 дні х 8500 грн х 2,2% = 8041,00 грн. В подальшому, з 22.04.2024 по 19.08.2024 (120 днів х 8500 грн х 1,5 % =15300,00 грн. З 20.08.2024 по 08.11.2024 (як розраховано позивачем) (81 день х 8500 грн х 1,0 % = 6885,00 грн. Отже, загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах вказаного строку з 10.03.2024 по 08.11.2024 становить 30226,00 грн. Відповідно немає підстав і для стягнення судових витрат у повному обсязі. 27.10.2025 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, визнано обов`язковою особисту участь представника позивача. Представник позивача Топчій Д.А. у судовому засіданні 25.11.2025 в режимі відеоконференції зазначила, що при розрахунку були враховані кошти, сплачені відповідачем. Заборгованість по відсотках нараховувалася виходячи з відсоткової ставки 2,2%. З позицією відповідача щодо перерахунку відсотків відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» погодилася. 26.11.2025 через систему «Електронний суд» долучила детальний розрахунок заборгованості станом на 25.11.2025. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 27.10.2025 позовні вимоги визнав частково, підтримав позицію, зазначену у відзиві на позов. Укладення кредитного договору в електронній формі не оспорював. Зауважив, що при розрахунку заборгованості не були враховані суми коштів, які він вже сплатив в рахунок погашення заборгованості на загальну суму 18169,24 грн. Також відсотки мали бути нараховані відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Долучив копію облікової картки на зведене виконавче провадження. В подальшому подав до суду заяву про продовження розгляду справи за його відсутності, з розрахунковою сумою поточної заборгованості у розмірі 20157,26 грн погодився. Суд,\~вислухавши представника\~ позивача\~та відповідача,\~дослідивши подані\~сторонами документи\~та матеріали,\~всебічно і\~повно з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких\~ґрунтуються вимоги\~заяви,\~об`єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення справи\~по суті,\~ приходить\~до наступних\~висновків. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 10.03.2024 року відповідач [PERSON] уклав з ТОВ «Іннова Фінанс» договір про надання грошових коштів у позику № 3337900324 в електронній формі, в порядку передбаченому Законом \~України «Про електронну комерцію»\~(а.с.15-25). Відповідно до п.2.2 договору позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у гривні а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту - 8500 гривень (п.2.3 Договору). Тип кредиту- \~кредит. Строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів, останній платіж з періодом внесення 15 днів. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Пунктом 2.6 договору передбачений тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: п.2.6.1. Стандартна процентна ставка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього Договору. Загальні витрати за кредитом (споживчим кредитом) на дату укладення Договору складають:за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 67320,00 грн. (п.2.10.2.1.). Згідно п. 10.17. сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Товариством в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та\~Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Договір був підписаний відповідачем [PERSON] 10.03.2024 року о 21:25\~год. за допомогою одноразового ідентифікатора 47x429rut, Електронний платіжний засіб: [NUMBER] (а.с.25 зворот). У додатку №1 до договору №3337900324 від 10.03.2024 року: Графік платежів, зазначено дату видачі позики\~10.03.2024 року, кількість днів у розрахунковому періоді\~360, сума позики 8500,00 грн., проценти за користування позикою (загальна сума)\~66427,50 грн., загальна вартість позики\~74927,50 грн., реальна річна процентна ставка\~65421,32% (а.с.26). У відповідності до квитанції до платіжної інструкції ТОВ «Контрактовий дім» від 10.03.2024 року за №19792-1354-93031633, 10.03.2024 року на рахунок № [NUMBER] було успішно перераховані кошти в сумі 8500 грн, номер операції 1377424794 (а.с.28). До матеріалів справи долучена анкета клієнта, [PERSON] із зазначенням ідентифікаційних даних клієнта та інформації стосовно бажаного клієнта; паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з врахуванням побажань споживача (сума кредиту\~8500 грн.; строк кредитування\~360 днів), інформація стосовно орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (процентна ставка стандартна\~2,2%, тип процентної ставки\~фіксована, загальні витрати за кредитом 79200 грн., орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом\~67320 грн, реальна річна процентна ставка\~103110,35%); порядок повернення кредиту (24 платежі кожні 15 днів); додаткова інформація та інші аспекти, який підписаний [PERSON] 10.03.2024 одноразовим ідентифікатором socsivhfs, правила та умови надання грошових коштів у позику ТОВ «Іннова Фінанс» (а.с. 8, 29-31, 35-41). Згідно з уточненим розрахунком заборгованості, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надано кошти в позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, загальна заборгованість за кредитом № 3337900324\~від 10.03.2024\~року станом на 08.11.2024 становить 53941,\~00 гривень, з яких: 8\~500,00\~грн.\~ заборгованість\~за тілом\~кредиту;\~ 45441,00\~грн.\~ заборгованість\~за процентами (а.с. 65 зворот). 26.11.2025 через систему «Електронний суд» долучила детальний розрахунок заборгованості станом на 25.11.2025, відповідно до якого загальна заборгованість за кредитом № 3337900324\~від 10.03.2024\~року станом на 25.11.2025 становить 20157,26 грн, з яких: 8500,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 11657,26 грн заборгованість за процентами. Загальна сума сплачених відповідачем в рахунок погашення заборгованості коштів за період з 10.03.2024 по 25.11.2025 становить 18169,24 грн. Відповідач [PERSON] долучив до матеріалів справи скрін з особистого кабінету, з якого вбачається, що він 27.03.2024 сплатив кошти у розмірі 2805,00 грн, 10.04.2024 2805,00 грн, 29.04.2024 2805 грн (а.с.146). Також відповідач подав до суду копію облікової картки на зведене виконавче провадження № 78219538 про стягнення грошових коштів з боржника [PERSON] , з якого, зокрема, вбачається, що відповідач в рахунок погашення заборгованості на підставі виконавчого листа № 348/2704/24 від 28.04.2025, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області (ВП № 78193343) на користь ТОВ «Іннова Фінанс» сплатив заборгованість на загальну суму 9754,24 грн (а.с.190-191). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником (відповідачем) [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Як передбачено ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (п. 3, п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦПК України та ГПК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. \~\~\~\~\~\~ Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 вказаного Закону, є оригіналом такого документа (п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.\~527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, 10 березня 2024 відповідач заповнив анкету клієнта та підписав договір про надання грошових коштів у позику №3337900324. Зі змісту кредитного договору вбачається, що його підписано позичальником [PERSON] одноразовим ідентифікатором та електронним підписом, що відповідає вимогам статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». У кредитному договорі сторони погодили умови кредитування, зокрема орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи з обраних позичальником умов кредитування, у тому числі розмір кредиту, процентну ставку за користування кредитом, розмір відсотків, розміри комісії, а також відповідальність за порушення умов договору, тощо. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів, та повернути кредит. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 8500,00 грн на картковий рахунок, зазначений відповідачем анкеті клієнта. Також судом встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за цим кредитним договором ТОВ «Іннова Фінанс» виконало своєчасно і повністю, надававши відповідачу кредиті кошти. З наданої позивачем інформації за укладеним договором вбачається, що з 10 березня 2024 року відповідач користується кредитними коштами, прострочив виконання зобов`язання на погашення заборгованості та на момент подачі позову до суду має заборгованість за кредитним договором, зокрема, за тілом кредиту у розмірі 8500,00 грн, тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення процентів, суд зважив на наступне. В п. 1 ст.\~612\~ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст.\~1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Разом з тим, Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Зі змісту ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. У відповідності до ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Статтею 1 ЗУ «Про споживче кредитування» визначено терміни, зокрема 1-1) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; 1-2) денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. 22.11.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023 року, та яким внесено зміни до ЗУ «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. У п. 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3498-ІХ визначено необхідність надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону. Отже, починаючи з 25.12.2023 року (наступний день після набрання Законом № 3498-ІХ чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не може перевищувати 1 %. При цьому, надавачі фінансових послуг, яким зокрема є позивач, зобов`язувалися привести свою діяльність у відповідність вищевказаних змін. У той же час, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, перші 120 днів тривають з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року, наступні 120 днів з 23 квітня 2024 по 20 серпня 2024 року. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Водночас, позивач незважаючи на те, що договір про надання грошових коштів у позику № 3337900324 від 10.032024 року, який укладено після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, не привів свою діяльність, а також умови укладених ним договорів відповідно до вимог чинного законодавства в частині нарахування щоденної процентної ставки і продовжив нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 2,2 % на день. Згідно розрахунку відповідача нарахування за період з 10.03.2024 року по 22.04.2024 року відсотків за користування кредитом виходячи з процентної ставки - 2,2 % на день, що з урахуванням суми кредиту (8500,00 грн) становить 8041,00 грн (43 дні х 8500,00 грн х2,2%). Починаючи з 23.04.2024 року нарахування відсотків не могло бути більшим за 1,5 %, а тому за період з 23.04.2024 по 19.08.2024 відсотки мають становити 15300,00 грн (120 днів х 8500 грн х 1,5 % =15300,00 грн) З 20.08.2024 по 08.11.2024 (як розраховано позивачем) (81 день х 8500 грн х 1,0 % = 6885,00 грн. Отже, загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах вказаного строку з 10.03.2024 по 08.11.2024 становить 30226,00 грн. Стороною позивача 26.11.2025 через систему «Електронний суд» долучений детальний розрахунок заборгованості станом на 25.11.2025, відповідно до якого, з урахуванням сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості, сума відсотків станом на 25.11.205 становить 11657,26 грн. Загальна заборгованість за кредитом № 3337900324\~від 10.03.2024\~року станом на 25.11.2025 становить 20157,26 грн, щодо стягнення зазначеної суми відповідач [PERSON] не заперечував, про що зазначив у заяві від 27.11.2025. Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість на загальну суму 20157,26 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн (а.с.6). Позивачем заявлені позовні вимоги ( з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог на загальну суму 53941,00 грн, однак позов підлягає задоволенню на суму 20257,26 грн, тобто відсоток задоволених позовних вимог становить 37,37 %, тому сума судового збору, яка підлягає стягненню, складає 905,25 грн (2422,40 х 37,37 % : 100). На підставі ст.ст. 526, 530, 629, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial