Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Таліон Плюс» звернувся до суду з позовом 09.09.2025 року через систему «Електронний суд», в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 46\~211,78 грн, а також судові витрати по справі 2422,40 грн судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що 28.09.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 859111620 у формі електронного документу, відповідно до якого відповідач отримав від товариства кредитні кошти у розмірі 15\~000,00 грн. Згідно умов договору грошові кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної карти вказаної позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладання договору чи ініціювання отримання позичальником чергового траншу за договором. Так на виконання умов договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту відповідача: [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладання договору. Відповідно до п. 5.3 Договору позичальник несе відповідальність на правильність наданих кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок. Проте, в порушення умов договору та правил позичальник не повернув наданій йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. В подальшому, 04.02.2025 Товариство відступило право вимоги за договором ТОВ «Таліон плюс» за договором факторингу №МВ-ТП/20. Загальна заборгованість за кредитним договором заявлена до стягнення позивачем становить 46\~211,78 грн, з них: заборгованість по кредиту: 14\~998,86 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 31\~212,92 грн. Враховуючивикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальній сумі 46\~211,78 грн. та витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Ухвалою суду від 24 жовтня 2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача правом присутності не скористався, надав заяву про розгляд справи за відсутності сторін, просить позовні вимоги задоовльнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач булла належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, про причини неявки не повідомила. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Через неявку у судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, заочно у відповідності до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 28.09.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 859111620 у формі електронного документу, відповідно до якого відповідач отримав від товариства кредитні кошти у розмірі 15\~000,00 грн. Згідно умов договору грошові кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної карти вказаної позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладання договору чи ініціювання отримання позичальником чергового траншу за договором. Так на виконання умов договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту відповідача: [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладання договору. Відповідно до п. 5.3 Договору позичальник несе відповідальність на правильність наданих кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок. Проте, в порушення умов договору та правил позичальник не повернув наданій йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. В подальшому, 04.02.2025 Товариство відступило право вимоги за договором ТОВ «Таліон плюс» за договором факторингу №МВ-ТП/20. За змістом пункту 1 частини 1 статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини 1 статті 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею1078\~ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявнавимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Частиною 1 статті 1081\~ЦК України визначено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору, чимпорушив право позивача на кошти за кредитним договором та суд вважає, що виниклі спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передатимайно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено факт того, що боржник належним чином зобов`язання по поверненню кредитних коштів, відсотків не виконав, в результаті виникла заборгованість за Договором від 28.09.2024, право вимоги за яким, на підставі Договору факторингу №МВ-ТП/20 від 04.02.2025, перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». Загальна сума заборгованості відповідача перед ТОВ «Таліон Плюс» за вказанимкредитним договором становить 46\~211,78 грн, з них: заборгованість по кредиту: 14\~998,86 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 31\~212,92 грн. Крім того, судом враховано, що відповідач не скористалася своїми процесуальними правами та в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надав суду докази на спростування позовних вимог. При розгляді справи, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також, згідност.137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 02 грудня 2024 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Ліга юридичних технологій та інновацій» укладено договір про надання правничої допомоги. Відповідно до Додатку до договору про надання правничої допомоги Товариство доручило Адвокатському об`єднанню надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів. У зв`язку з цим, розмір витрат про надання правової допомоги позивачу складає 5000,00 грн. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 гривень. Зважаючи на викладені правові висновки Верховного Суду, суд вправі самостійно з власної ініціативи, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. На думку суду, понесені ТОВ «Таліон Плюс» витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн є неспівмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). З огляду на викладене, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 2000,00 грн, що на переконання суду, відповідатиме принципу розумності та співмірності за даних обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Враховуючи, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмір 2422,40 грн.

Outcome: approved