Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просила суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 17 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції у Луганській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . У шлюбі, [INFO] , народився син - [PERSON] . 14.02.2018 рішенням Сватівського районного суду Луганської області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . 06 липня 2024 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Позивач та її син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] . Актуальне місце проживання [PERSON] їй невідоме. За інформацією від знайомих, він залишився проживати на тимчасово окупованій території України, прийняв громадянство російської федерації та створив нову сім`ю. Починаючи з 2017 року, відповідач не проявляє жодної зацікавленості в житті дитини, не підтримує з нею зв`язку, не вітає з днем народження, не цікавиться станом здоров`я, не бере участі в її лікуванні, навчанні, моральному та духовному розвитку. Не забезпечує сина ані матеріально, ані педагогічно. Усі питання щодо догляду за дитиною, її виховання та забезпечення розв`язуються нею самостійно, без будь-якої участі чи підтримки з боку батька. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на доводи наведені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надав. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності просив суд ухвалити рішення в інтересах дитини. При вирішенні питання просив врахувати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухав позивача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. Так, у судовому засіданні було встановлено, що 17.12.2011 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 445. Після реєстрації шлюбу позивач набула прізвище « [PERSON] ». У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 01 липня 2008 року, виданого відділом ЗАГС Управління запису актів цивільного стану Карачаєво-Черкеської Республіки у місті Черкеськ, актовий запис № 246. 14.02.2018 рішенням Сватівського районного суду Луганської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. 06.07.2024 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Володимирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 114. Після реєстрації шлюбу позивач набула прізвище « [PERSON] ». Відповідно до довідки від 15.08.2019 № 1302-500186267 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 12.11.2019 № 1302-500228423 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Згідно довідки виданої Довжанським ВДВС Луганської області № 1479/23.2-30 від 28.02.2025 про неотримання аліментів, у межах виконавчого провадження № [NUMBER], відкритого 20.01.2025, про стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 442/6084/24 від 10.10.2024, [PERSON] станом на 28.02.2025 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 14 387,10 грн. Відповідно до витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 1099-ЗУ, [PERSON] перебував на лікуванні у період з 26.02.2025 по 03.03.2025 у КНП ЛОР «Клінічний центр дитячої медицини» СП «Західноукраїнський спеціалізований центр». Діагноз: розлади психіки внаслідок дисфункції головного мозку з когнітивними, мовленнєвими, емоційновольовими та поведінковими порушеннями аутичного спектра; порушення соціальної адаптації; мовленнєвий недорозвиток III рівня, дизартрія легкого ступеня. Згідно довідки ЗДО № 2 ім. Кирила Селецького ДМР Львівської області від 30.08.2024 № 01-25/60, [PERSON] , [INFO] , відвідував ЗДО № 2 ім. К.Селецького у період з 2020 по 2022 року. Зі слів вихователя [PERSON] , за час перебування дитини в закладі дошкільної освіти, лише мати постійно приводила і забирала сина, а також відвідувала батьківські збори, свята та інші заходи, що проводилися в ЗДО № 2. Характеристикою від 24.04.2025 № 01-14/167, виданої ліцеєм № 3 ім. В Чорновола ДМР Львівської області підтверджується, що [PERSON] навчається у 3-А класі в ліцеї № 3 ім. В. Чорновола ДМР з 01.09.2022 та по сьогоднішній день. За весь період навчання [PERSON] , батько хлопчика, нехтував своїми батьківськими обов`язками: вихованням, участю в житті дитини, матеріальним забезпеченням, забезпеченням фізичного та духовного розвитку дитини. Батько жодного разу не відвідував навчальний заклад, не захоплювався навчанням сина, не забезпечував його медичним доглядом та лікуванням. Дитина за весь період навчання в ліцеї жодного разу не спілкувалася з батьком, оскільки [PERSON] не з`явився в житті сина. Вихованням дитини займається мама [PERSON] , а також вітчим [PERSON] (якого дитина вважає рідним батьком), який є турботливими батьками. Відповідно до висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 10.06.2025 № 337/3387 про доцільність позбавлення батьківських прав, комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відноcно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно ст. 51 Конституції України на батьків покладено обов`язки утримувати дітей до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 141, ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результату долі неповнолітнього. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 вищевказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено що відповідач не приймає участі у вихованні, розвитку дитини та її утриманні. Будь-яких спроб, щодо реалізації ним батьківських обов`язків не вживалося, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved