Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (надалі - ТОВ «ФК «Ейс»), звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з нього борг за кредитним договором в розмірі 19 176 грн., 2 422,40 грн. - судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.07.2024 ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9846577 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач, ознайомившись із умовами кредитування на офіційному сайті\~кредитора, підписав кредитний договір електронним підписом, який створено за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 59243. Після укладення кредитного договору, ТОВ «Макс кредит» перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 9200 грн. на його банківську карту № [NUMBER] . Отже, первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі. 20 січня 2025 року між ТОВ «Макс кредит» та позивачем ТОВ «ФК «Ейс» було укладено Договір факторингу №20012025-МК/Ейс, за результатами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 00-9846577 від 08.07.2024 перейшло до ТОВ «ФК «Ейс». Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитом. Зазначає, що загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 19 176 грн,\~з яких: 9200 грн\~сума заборгованості за тілом кредиту, 9 976 грн\~сума заборгованості за нарахованими процентами. Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість за вищевказаним договором не погасив, то просить позов задовольнити, стягнути з нього 19 176 грн заборгованості, а також оплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі, що була отримана ним в електронному кабінеті 20 жовтня 2025 року, але правом на подання відзиву він не скористався. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Судом встановлено, що 08.07.2024 між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] було укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису Кредитний договір №00-9846577 (а.с.26-30). Відповідно до п. 1.6 Кредитного договору кредитодавець одноразово нарахував комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, що складає 1200 грн., які позичальник зобов`язаний сплатити відповідно до п.3.4 Кредитного договору. Згідно з п. 3.5 Кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісії за надання кредиту та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення Кредиту, а саме: «03» липня 2025 року. 08.07.2024 ТОВ «Макс кредит» ініціювало переказ коштів згідно договору № 00-9846577 від 08.07.2024 на платіжну картку 4149-60ХХ-ХХХХ-1432, що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Макс кредит». Згідно з повідомленням, ТОВ «Платежі онлайн» здійснено перерахунок грошових коштів в сумі 8000,00 грн. (а.с.14-17). 20.01.2025 року ТОВ «Макс кредит» та ТОВ ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс кредит» передає (відступає) ТОВ ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «Ейс» приймає належні ТОВ «Макс кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.48-50). Відповідно до реєстру боржників № б/н від 20.01.2025 до ТОВ ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором№ 00-9846577 від 08.07.2024 в розмірі 19176 грн.(а.с.46). Відповідач належним чином умови договору не виконував і має заборгованість перед ТОВ ФК «Ейс» в сумі 19 176 грн., з яких: 9200 грн. - заборгованість за кредитом, 9 976 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.\~1046,\~1047 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048, ч. 1 ст.1049 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п.1\~ст.205 Цивільного кодексу України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з положеннями пунктів 12-13\~ст. 11 цього ж Закону\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ч.3\~ст. 100 ЦПК України\~учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копія, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Згідно з п. 1\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В пункті 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1\~ст. 1078 ЦК України). За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач ТОВ «ФК «Ейс», як кредитодавець, має право вимагати від відповідача [PERSON] , як позичальника, який прострочив виконання зобов`язань, повернення суми заборгованості за кредитним договором № 00-9846577 від 08.07.2024 року, укладеним між ТОВ «Макс кредит» та відповідачем [PERSON] . Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 00-9846577 від 08.07.2024 року, укладеним між ТОВ «Макс кредит» та відповідачем [PERSON] , в сумі 19 176 грн., в тому числі: кредит 9200 грн., проценти за користування кредитом 9 976 грн. Статтею 133\~ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн, згідно платіжної інструкції № 27889 від 13.10.2025 року. Також, позивач\~просить стягнути з\~ [PERSON] на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. За умовами ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат до позовної заяви надано договір №20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року про надання правової допомоги ТОВ «ФК «Ейс» адвокатом Соломко О.В., додаткову угоду №25770856228 до Договору про надання правової допомоги від 11.09.2025, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданих послуг. Разом з тим, дослідивши матеріали справи, враховуючи висновки щодо застосування норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, а також, що справа є незначної складності, в такій категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, обсяг досліджених доказів є невеликим, участі в судових засіданнях адвокат не приймав, суд приходить до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 2000 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved