Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

03.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось в суд з позовом до до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договорами №821/5888235-СК від 29.01.2019 року та №491020379 від 17.02.2020 року у розмірі 99551,43 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.01.2019 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено договір №821/5888235-СК. 17.02.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір №491020379. Щодо умов договору №491020379 від 17.02.2020 року зазначає, що Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 37802,22 грн, а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 18.02.2024 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 39.9 %. 21.12.2023 було укладено договір №НІ/11/13-Ф відповідно до якого АТ «таксомбанк» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №821/5888235-CK. Таким чином, ТзОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №821/5888235-CK. 17.05.2021 було укладено договір №2 відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТзОВ «ФК «Флексіс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №491020379. 18.05.2021 було укладено договір №18-05/2021 відповідно до якого ТзОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №491020379. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №491020379. Таким чином, ТзОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №491020379. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 99551,43 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 38802,22 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 44054,51 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору(з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 16694,70 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.01.2019 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено договір №821/5888235-СК. 17.02.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір №491020379. Щодо умов договору №491020379 від 17.02.2020 року зазначає, що Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 37802,22 грн, а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 18.02.2024 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 39.9 %. 21.12.2023 було укладено договір №НІ/11/13-Ф відповідно до якого АТ «таксомбанк» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №821/5888235-CK. Таким чином, ТзОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №821/5888235-CK. 17.05.2021 було укладено договір №2 відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТзОВ «ФК «Флексіс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №491020379. 18.05.2021 було укладено договір №18-05/2021 відповідно до якого ТзОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №491020379. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №491020379. Таким чином, ТзОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №491020379. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №821/5888235-CK від 29.01.2019, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 2077,05 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 1000 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1077,05 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №491020379 від 17.02.2020, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 97474,38 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 37802,22 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 42977,46 грн, заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 16694,70 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 99551,43 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 38802,22 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 44054,51 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору(з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 16694,70 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за вказаним вище кредитним договором, позивач звернувся до суду з даним позовом. За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (частини перша-третя, п`ята, шоста статті 203 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Частиною першою статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з частини другої статті 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2023 було укладено договір №НІ/11/13-Ф відповідно до якого АТ «таксомбанк» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №821/5888235-CK. Таким чином, ТзОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №821/5888235-CK. 17.05.2021 було укладено договір №2 відповідно до якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТзОВ «ФК «Флексіс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №491020379. 18.05.2021 було укладено договір №18-05/2021 відповідно до якого ТзОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №491020379. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №491020379. Таким чином, ТзОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором №491020379. Крім, того в матеріалах справи наявні розрахунки згідно яких заборгованість відповідача за договорами №821/5888235-СК від 29.01.2019 року та №491020379 від 17.02.2020 року перед позивачем становить 99551,43 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 38802,22 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 44054,51 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору(з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 16694,70 грн. Отже, суд вважає, що позивачем доведено, що відповідач не виконала умови кредитних договорів №821/5888235-СК від 29.01.2019 року, №491020379 від 17.02.2020 року та право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, отже позовні вимоги доведені і підлягають до задоволення. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем поданий Договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, заявка на надання правової допомоги №2790 від 01.09.2025, витяг з Акту №14 про надання правової допомоги. Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 25000 грн. Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved