Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

У жовтні 2025 року ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" звернулося до суду із позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2952383 від 17.02.2022 у розмірі 24128,45 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.02.2022 між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2952383, згідно якого останньому надано кредит в розмірі 4900 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов"язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним. 10.08.2023 між ТОВ "Лінеура Україна"та ТОВ "ФК "Кредит капітал", укладено договір факторингу №ККЛУ-10082023, згідно якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ "Лінеура Україна", включно і до [PERSON] за кредитним договором №2952383 від 17.02.2022. Відповідач свої зобов"язання за кредитним договором в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим на дату подання позову заборгованість відповідача становить 24128,45 грн., з яких за тілом кредиту - 4900 грн., за процентами - 19228,45 грн. Ухвалою суду від 25.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 07.11.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить поновити відповідачу строк для подання відзиву та у задоволенні позовної заяви відмовити. Згідно із ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. З викладеного вбачається, що поновленню підлягає лише строк встановлений законом, а строк визначений судом може бути лише продовжений і відповідно не може бути поновлений. Згідно ухвали суду про відкриття провадження у справі від 25.09.2025, відповідачу було роз`яснено його право у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відповідно до заяви представника відповідача Головатюка І.М. від 10.10.2025, останній просить надати йому для ознайомлення матеріали даної цивільної справи шляхом надсилання на його електронну адресу. Тобто, станом на 10.10.2025 відповідач та його представник були обізнані про наявність на розгляді суду цивільної справи щодо [PERSON] 16.10.2025 представник отримав матеріали цивільної справи і останнім днем для подання відзиву є 30.10.2025, однак відзив на позовну заяву подано лише 07.11.2025. До закінчення встановленого судом п`ятнадцятиденного строку на подання відзиву, відповідач та його представник заяви до суду про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву, не подали. Оскільки відзив на позовну заяву подано з пропуском встановленого судом п`ятнадцятиденного строку, а пропущений строк сплив і поновленню не підлягає, тому суд відзив залишає без розгляду і до уваги не приймає. Крім того, посилання представника відповідача як на поважну причину пропуску строку значний обсяг матеріалів справи, зокрема позовної заяви та додатків до неї, їхнього аналізу, формування правової позиції та узгодження її з клієнтом, не свідчать про поважність причин пропуску вказаного строку. Інших причин поважності пропуску строку подачі відзиву не наведено та доказів на підтвердження таких обставин не надано. 13.11.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив та 24.11.2025 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які судом до уваги не приймаються, оскільки відзив на позовну заяву подано з пропуском встановленого судом п`ятнадцятиденного строку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач та його представник у судове засідання не з"явилися, останній надав суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, зазначену позицію у відзиві та запереченнях на відзив підтримують в повному обсязі. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомленням сторін, за наявними у справі матеріалами. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення за правилами спрощеного позовного провадження. Судом встановлено, що 17.02.2022 між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладеного договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2952383. Згідно умов договору та паспорту споживчого кредиту, відповідачу надано кредит у розмірі 4900 грн., строком на 360 днів на споживчі (особисті) потреби, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Знижена процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується, якщо клієнт до 17.02.2022 або протягом 3 календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, тип процентної ставки - фіксована. Загальні витрати за кредитом - 35103,60 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту - 40003,60 грн., реальна річна процентна ставка - 75218,24 %. Кошти в розмірі 4900 грн. перераховані на зазначену в договорі відповідачем платіжну картку № [NUMBER] . У таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит зазначено, що дата видачі кредиту/дата платежу - 27.02.2022, кількість днів у розрахунковому періоді - 10, всього 360 днів, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 4900 грн., по 975,10 грн., останній місяць - 5875,10 грн., всього 40003,60 грн., сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 4900 грн., проценти за користування кредитом - по 975,10 грн., всього 35106,60 грн., річна процентна ставка - 75218,24 %, загальна вартість кредиту - 40003,60 грн. Як вбачається з довідки про ідентифікацію, [PERSON] , з яким укладено договір №2952383 від 17.02.2022, ідентифікований ТОВ "Лінеура Україна". Акцепт договору позичальником підписаний 17.02.2022 о 16:58:01 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора - В577, який відправлено позичальнику на його номер телефону - [NUMBER] . Відповідно до договору №РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019, укладеного між ТОВ "Універсальні платіжні рішення" (замовник) та ТОВ "Лінеура Україна" (партнер), його предметом є надання замовником послуг партнеру з переказу коштів та співробітництво сторін з метою надання клієнтам послуг виплати. Згідно листа ТОВ "Універсальні платіжні рішення" до ТОВ "Лінеура Україна" №5685-0403 від 04.03.2024, на підставі договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019, успішно 17.02.2022 о 17:01:03 перераховано кошти на платіжну картку клієнта [NUMBER] в сумі 4900 грн., номер транзакції в системі iPay.ua - 138576683. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №2952383 від 17.02.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, наданого ТОВ "Лінеура Україна", станом на 10.08.2023 [PERSON] має заборгованість в сумі 24128,45 грн., з яких за тілом кредиту - 4900 грн., за процентами - 19228,45 грн., сплачено процентів - 1060 грн. Згідно договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023, укладеного між ТОВ "Лінеура Україна" (клієнт) та ТОВ "ФК "Кредит-капітал" (фактор), фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Фактор має право здійснити наступне відступлення третім особам прав вимоги до боржників, придбаних від клієнта за цим договором в порядку, визначеному чинним законодавством. Право вимоги до фактора переходить після підписання договору та проведення оплати передбаченої договором грошових коштів в сумі 783 410,49 грн.. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 10.08.2023 до договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023, укладеного між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-капітал", компанія прийняла реєстр боржників кількістю 5946, на загальну суму заборгованості 85 781 740,34 грн. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023, ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-капітал" підписали реєстр про передачу права вимоги до божників, у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №2952383 від 17.02.2022 в розмірі 24128,45 грн., з яких залишок по тілу кредита - 4900 грн., по відсотках - 19228,45 грн. З платіжної інструкції №72296 від 10.08.2023, вбачається, що ТОВ "ФК "Кредит-капітал" сплатило ТОВ "Лінеура Україна" за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023, кошти в сумі 783 410,49 грн. 12.09.2025 [PERSON] було направлено досудову вимогу, згідно якої останній був повідомлений про те, що між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК "Кредит-капітал" укладенодоговір факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023, за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №2952383.У зв"язку з неналежним виконанням кредитного договору виникла заборгованість в розмірі 24128,45 грн., яку вимагають негайно погасити. Згідно повідомлення АТ КБ "ПриватБанк" №20.1.0.0.0/7-250930/39265-БТ від 15.10.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку 17.02.2022 здійснено переказ коштів в сумі 4900 грн. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2952383 від 17.02.2022, він укладений між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] в електронній формі, та підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий відповідачу. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено про укладення кредитного договору з відповідачем в електронному вигляді шляхом підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Поданими доказами позивачем доведено виконання ТОВ "Лінеура Україна" своїх зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі, а саме - відповідачу надано кредит на суму 4900 грн., кошти за яким 17.02.2022 перераховані на його картковий рахунок зазначений в договорі та відкритий в АТ КБ "ПриватБанк". У той же час, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти не повернув та відсотки за їх використання не сплатив, внаслідок чого заборгованість [PERSON] становить 24128,45 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 4900,00 грн.; заборгованості за процентами - 19228,45 грн. За умовами кредитного договору та таблиці обчислення вартості кредиту відповідач [PERSON] за наданий йому кредит в сумі 4900 грн., строком на 360 днів, мав сплатити кредитодавцю ТОВ "Лінеура Україна" за користування кредитними коштами проценти в сумі - 35103,60 грн. (4900х1,99%х360). На виконання умов договору відповідач [PERSON] за весь період строку на який виданий кредит - 360 днів, сплатив кредитодавцю лише 1060 грн., які спрямовані на погашення заборгованості за процентами. У той же час з наданого позивачем розрахунку заборгованості, вбачається, що [PERSON] в період з 25.02.2022 по 25.04.2022, відсотки взагалі не нараховувались, а з 26.04.2022 по 24.10.2022 нараховувались у розмірі по 0,99%, що значно менше ніж було узгоджено умовами договору №2952383 - 1,99% в день. Всього за 360 днів користування кредитними коштами нараховано проценти на загальну суму 20228,45 грн., з яких лише 1060 грн. сплачено відповідачем. З наведеного вбачається, що до [PERSON] кредитодавцем застосовано програму лояльності та нарахована значно менша сума процентів - 20228,45 грн., ніж було передбачено умовами кредитного договору - 35103,60 грн. Не нараховано процентів на суму - 14875,25 грн. та фактично списані кредитодавцем. Оскільки [PERSON] не виконав умови кредитного договору та не сплатив заборгованість в добровільному порядку, суд вважає стягнути з нього на користь позивача примусово заявлену до стягнення заборгованість в сумі 24128,45 грн., оскільки ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" набуло право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023. Як зазначено в ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п. 3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, акт №124 наданих послуг від 05.09.2025 на суму 8000 грн. та детальний опис наданих послуг до нього від 05.09.2025. Відповідачем та його представником на підтвердження неспівмірності заявлених витрат на правову допомогу, не доведено. Жодних доказів на підтвердження неспівмірності заявлених витрат, суду не подано. Враховуючи, що позивачем надано суду розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд вважає, що ТОВ "ФК "Кредит-капітал" надані належні докази на їх підтвердження, а тому вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги в розмірі 8000 грн. підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 2422 грн. 40 коп., покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved