Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~До Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява. \~ \~ \~ \~Зі змісту уточненої позовної заяви вбачається, що [INFO] помер дід позивачки [PERSON] - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок [ADDRESS] , що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 11.05.1990 р., № 54, посвідченого Катюжанською сільською радою (копія додається). Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується довідкою на нерухоме майно № 312 від 19.02.2025, виданої КП «Вишгородське БТІ». Відповідно до технічного паспорту від 21.02.2025р. (копія додається) вказаний житловий будинок загальною площею 63,4 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами. На час відкриття спадщини період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина - [PERSON] , шляхом фактичного вступу у володіння житловим будинком, що підтверджується відповідними доказами. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру № 79742492 від 20.01.2025р., спадкова справа після смерті [PERSON] у спадковому реєстрі відсутня. За життя [PERSON] не встигла зареєструвати право власності на вищевказаний житловий будинок, тому відповідно до ст. 1265, 1266 ЦК України після смерті [PERSON] спадщину прийняла її внучка - [PERSON] (Позивачка). Інших осіб, які б претендували на майно спадкодавця немає, а тому Позивачка є єдиною спадкоємицею відкритої спадщини. Згідно довідки № 939/03-14 від 02.12.2024р., виданої Димерською селищною радою Вишгородського району Київської області, [PERSON] , [INFO] проживала разом зі своєю бабусею [PERSON] , [INFO] по день її смерті [INFO] і вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зверталася до приватного нотаріуса Вишгородського нотаріального округу Голуб Л.А. із заявою про прийняття спадщини, на що приватним нотаріусом була відкрита спадкова справа № 37/2021 після смерті [PERSON] . Разом з тим, приватний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 177/02-14 від 23.11.2021. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стала відсутність доказів про постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. Враховуючи, що позивачка не може реалізувати свої спадкові права у досудовому (нотаріальному) порядку, сторона позивача прохала суд встановити факт прийняття [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; встановити факт постійного проживання [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) разом зі спадкодавцем, [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок, загальною площею 63,4 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами (сарай - «Б», вбиральня - «Г», огорожа - «№1-3», питний колодязь «І»), що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі визначено суддю Рукас О.В. Ухвалою суду від 04.03.2025 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено строк для реалізації учасниками своїх процесуальних прав, зокрема, шляхом подачі заяв по суті справи. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 03.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Коломієць І.О. не з`явилися, представник позивача [PERSON] адвокат Коломієць І.О. до судового засідання надав суду клопотання про долучення доказів у справі: Експертного висновку №056/1151-m/2 від 21 липня 2025 року, який виданий Українським бюро лінгвістичних експертиз, та нотаріальну копію заяви [PERSON] , сестри позивачки, про відсутність претензій щодо оформлення спадщини, а також заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, та проводити подальший розгляд справи за відсутності сторони позивача. У судове засідання представник відповідача Димерської селищної ради не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце його проведення шляхом доставлення судової повістки про виклик до суду в електронний кабінет Димерської селищної ради, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками з автоматизованої системи документообігу суду. До судового засідання від сторони відповідача Димерської селищної ради надходило клопотання (а.с. 89) про проведення судових засідань за відсутності сторони відповідача за наявними матеріалами справи. У судове засідання представники третіх осіб Вишгородської державної нотаріальної контори та Київського обласного державного нотаріального архіву не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце його проведення. До судового засідання від третіх осіб надійшли клопотання про проведення судового розгляду за відсутності їх представників. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотань сторін по справі про проведення судового розгляду за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали позовної заяви, вислухавши в судовому засіданні під час судового розгляду позивача та представника позивача, допитавши свідків по справі, дослідивши письмові докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини: і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. ст. 319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частинами першою, другою та шостою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом (Постанова КЦС ВС від 26.04.2023 року у справі № 204/1052/20). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17. У постанові КЦС ВС від 01.07.2020 року у справі № 222/1109/17 було зроблено висновок, що при вирішенні питання, чи прийняв спадкоємець спадщину в порядку, визначеному частиною третьою статті 1268 ЦК України (шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті), місце реєстрації спадкодавця не має вирішального значення, якщо буде встановлено факт фактичного постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем. Під час судового розгляду представник позивачки адвокат Коломієць І.О. підтримав позовні вимоги що були викладені в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Під час судового розгляду будучи присутньою у судовому засіданні позивач [PERSON] суду зазначила, що її дід - [PERSON] та баба [PERSON] у 1990 році придбали житловий будинок за адресою [ADDRESS] , де проживали удвох. Після смерті діда [PERSON] [INFO] , баба [PERSON] залишилась проживати сама у будинку. Мати позивачки - [PERSON] , 1961 року народження, яка була єдиною донькою [PERSON] та [PERSON] , померла [INFO] , тому позивач у 2009 році переїхала жити до своєї баби [PERSON] , та стала за нею доглядати, оскільки [PERSON] була особою похилого віку, дуже тяжко перенесла смерть єдиної доньки, тому потребувала стороннього догляду та піклування. Після смерті бабусі [PERSON] 15.01.2013 року, позивачка через час звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, оскільки за життя [PERSON] заповіту не складала, та вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину. Разом з тим позивач отримала відмову нотаріуса у зв`язку з тим, що [PERSON] свого часу не оформила право власності на будинок після смерті чоловіка [PERSON] , тому позивач зараз вимушена звернутись до суду з цим позовом. Також позивачка зазначила, що в неї є рідна сестра [PERSON] , 1995 року народження, яка зі своєю родиною проживає в [ADDRESS] . [PERSON] на спадкове майно не претендує та не заперечує проти прийняття позивачкою спадщини, про що є відповідна заява. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , суду показала, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] з самого народження, та знайома з позивачкою, мають сусідськи відносини. Зазначає, що знала діда та бабу позивачки родину [PERSON] , які проживали за адресою [ADDRESS] , ще з 1990 років. [PERSON] помер першим у 2002 році, та [PERSON] залишилась проживати сама. Родина позивачки: матір [PERSON] , батько [PERSON] , сестра [PERSON] проживали також у [ADDRESS] . У 2008 році померла донька [PERSON] [PERSON] , після чого [PERSON] стала тяжко хворіти, тому позивач [PERSON] приблизно у 2009 році переїхала жити до неї, та стала її доглядати, та піклувалася до самої смерті у 2013 році. На даний час позивач продовжує жити за адресою [ADDRESS] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , зазначив, що він є батьком позивачки. У 1981 році він одружився із [PERSON] , тож [PERSON] та [PERSON] це його тесть та теща. Він з дружиною [PERSON] проживали у [ADDRESS] . У шлюбі в них народились дві доньки [PERSON] , 1983 року народження та [PERSON] , 1995 року народження. Наразі разом з ним за адресою [ADDRESS] , проживає молодша донька [PERSON] разом зі своїм чоловіком, а донька [PERSON] проживає окремо за адресою [ADDRESS] . Зазначає, що будинок по [ADDRESS] , належав [PERSON] , який помер у 2002 році, і після його смерті в будинку залишилась проживати [PERSON] одна. Його дружина [PERSON] була єдиною донькою, тому коли вона померла у 2008 році, [PERSON] стала сильно хворіти і [PERSON] переїхала до неї, щоб її доглядати. [PERSON] з [PERSON] проживала постійно з 2009 року і до самої смерті останньої, доглядала за нею, опікувалась, вела господарство. Похованням померлої [PERSON] займалась також позивач [PERSON] . Відповідаючи на запитання суду зазначив, що наданий час [PERSON] продовжує проживати за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні судом були досліджені наступні докази та встановлені відповідні обставини. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.10.1975 року (а.с.20) вбачається, що 01.10.1975 року уклали шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дошлюбне прізвище [PERSON] . З повторного свідоцтва про народження № [NUMBER] від 19.11.1975 року (а.с. 21) вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] , актовий запис № 50 від 09.10.1961 року; батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб від 12.12.1984 № [NUMBER] (а.с.22) [PERSON] , 1961 року народження, та [PERSON] , 1961 року народження, (дошлюбне прізвище [PERSON] ), 21.05.1983 року уклали шлюб, про що зроблено актовий запис №04. Зі свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 21.01.1984 року (а.с. 23) судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] , [INFO] народилась донька [PERSON] . Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.01.2003 року (а.с. 18) [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено актовий запис № 01. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.04.2008 року (а.с. 24) [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №23. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.01.2013 року (а.с. 17) [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №6. З копії договору купівлі продажу житлового будинку (а.с.25) від 11.05.1990 року судом встановлено, що [PERSON] придбав у власність жилий будинок з надвірними будівлями, що находяться в с. Катюжанка Вишгородського району Київської області і розташований на присадибній землі радгоспу «Катюжанський». Згідно довідки на нерухоме майно від 19.02.2025 року № 312 (а.с.26) право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок), який знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Катюжанською сільською радою 11.05.1990р. №54. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , від 21.02.2025р. (а.с.27-33) встановлено, що вказаний житловий будинок загальною площею 63,4 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами (сарай - «Б», вбиральня - «Г», огорожа - «№1-3», питний колодязь - «І»). З копії будинкової книги (а.с.35-41) йдеться, що [PERSON] , 1928 р.н. та [PERSON] 1933 р.н. були зареєстровані у вказаному житловому будинку. Відповідно до\~Довідок № 1181/02-25 від 16.11.2021 р., (а.с.34) та № 636/03-18 від 26.02.2025 року (а.с.43) виданих Димерською селищною радою Вишгородського району Київської області, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] була зареєстрована та проживала з 21.03.1996 року і по день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . На день смерті в указаному житловому будинку була зареєстрована одна. Актом про фактичне проживання № 2946/К-А від 23 листопада 2024 року (а.с.42) підтверджується, що [PERSON] , [INFO] на момент смерті [PERSON] [INFO] фактично проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру № 79742492 від 20.01.2025р. (а.с.44) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] у спадковому реєстрі відсутня. Згідно довідки № 939/03-14 від 02.12.2024р., виданої Димерською селищною радою Вишгородського району Київської області (а.с. 45), [PERSON] , [INFO] проживала разом зі своєю бабусею [PERSON] , [INFO] по день її смерті [INFO] і вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Голуб Л.А. відкрита спадкова справа № 37/2021, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру № 79742508 від 20.01.2025р. (а.с.46). Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом № 177/02-14 від 23.11.2021 (а.с. 47) та копії спадкової справи (а.с. 74-85) [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стала відсутність доказів про постійне проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою. З наданого представником позивача Експертного висновку №056/1151-m/2 від 21 липня 2025 року, який виданий Українським бюро лінгвістичних експертиз, судом підтверджено ідентичність імен та по батькові [PERSON] та [PERSON] російськомовним « [PERSON] » та « [PERSON] ». З нотаріально\~посвідченої заяви\~(НТТ\~764787)\~від 06.11.2025\~року,\~зареєстровано в\~реєстрі №405,\~ [PERSON] ,\~яка є\~рідною сестрою\~позивача [PERSON] ,\~судом встановлено\~відсутність претензій\~щодо оформлення\~спадщини [PERSON] \~ на\~спадкове майно: житловий будинок загальною площею 63,4 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами (сарай - «Б», вбиральня - «Г», огорожа - «№1-3», питний колодязь - «І»), що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до Листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року - необґрунтованою є практика місцевих судів щодо визнання поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини фактичним користуванням і володінням майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент смерті останнього свідчить про прийняття спадкоємцем спадщини та виключає необхідність встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. За результатами\~повного,\~всебічного дослідження\~ доказів\~по справі,\~суд вважає\~доведеним,\~що [INFO] внаслідок\~смерті [PERSON] \~відкрилася спадщина,\~до складу\~якої увійшов\~належний йому\~за життя\~на праві\~приватної власності\~житловий\~будинок,\~загальною площею\~63,4\~кв.м.,\~житловою площею\~25,3\~кв.м.,\~з відповідними\~господарськими будівлями\~та спорудами\~(сарай\~-\~«Б»,\~вбиральня -\~«Г»,\~огорожа -\~«№1-3»,\~питний колодязь\~-\~«І»),\~що розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту складено не було, у зв`язку з чим спадкування здійснювалося за законом. На момент смерті [PERSON] за однією адресою з ним постійно проживала його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . Будь-яких інших спадкоємців, які б зверталися з заявою про прийняття спадщини та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, немає. Після смерті\~ [PERSON] [INFO] відкрилась\~спадщина на\~спадкове майно:житловий будинок, загальною площею 63,4 кв.м., житловою площею 25,3 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами (сарай - «Б», вбиральня - «Г», огорожа - «№1-3», питний колодязь - «І»), що розташований за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не складала, у зв`язку з чим спадкування здійснювалося за законом. На момент смерті [PERSON] за однією адресою з нею постійно без реєстрації проживала її онука [PERSON] , [INFO] . Будь-яких інших спадкоємців, які б зверталися з заявою про прийняття спадщини та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, немає. Рідна сестра [PERSON] - [PERSON] подала нотаріально засвідчену заяву про відсутність претензій щодо зазначеного спадкового майна. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що єдиним спадкоємцем першої черги у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є позивач - [PERSON] , яка прийняла спадщину відповідно до приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Однак належним чином реалізувати свої спадкові справа у нотаріальному порядку [PERSON] позбавлена можливості, у зв`язку з чим є потреба в судовому захисті її прав. На підставі вкладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи відсутність клопотань про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність залишення понесених судових витрат за сторонами справи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved