Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому вказала, що у неї з [PERSON] є спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 28.12.2017 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно починаючи з 15.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів у вказаній вище сумі є об`єктивно недостатнім для забезпечення повноцінного розвитку дитини, з урахуванням постійного зростання цін на товари та послуги. Позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі. За клопотанням відповідача 13.11.2025 розгляд справи перенесено. Ухвалою від 02 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у цивільній справі до припинення перебування ним у складі ЗСУ. У судове засідання 02 грудня 2025 року сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивачки подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки, де вказала, що заперечує проти зупинення провадження у справі, оскільки це порушуватиме права дитини. Відповідач за телефоном 02.12.2025 повідомив суд, що перебуває на військовій службі і не може з`явитися до суду. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за відсутності сторін, суд бере до уваги розгляд справи у спрощеному позовному провадженні, а також предмет позову зміну розміру аліментів до мінімального, який передбачений законом. Також, суд бере до уваги, що відповідач своєчасно 13.11.2025 отримав копію позову з додатками та ухвалу про відкриття провадження по справі (в якій було зазначено спосіб та строки подання відзиву на позов), за цей час не скористався правом на подання відзиву на позов, не подав жодних заперечень та не пояснив, чому він не має можливості висловити свою думку з приводу позову. Також, відповідач не зазначив підстав, з яких він не може скористатися правовою допомогою, у разі неможливості самостійно захищати свої права. За цих обставин, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, за відсутності сторін. Суд, перевіривши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 12.08.2008, який розірвано за рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 21.08.2025. У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Люботинського\~міського суду\~Харківської області\~№630/645/17\~від 28.12.2017\~року з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі 1000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] згідно довідки ВЧ [NUMBER] , перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у ВЧ [NUMBER] з 28.02.2025 у військовому званні старший солдат. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (набула чинності для України 27 вересня 1991 року) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. На підставі ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як витікає з підпункту 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження»\~він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. З наявних у справі доказів вбачається, що відповідач на даний час перебуває на військовій службі, отже має стабільний дохід у виді грошового забезпечення. Відповідач відзиву на позов не подав, та не надав до суду відомостей про свій сімейний стан, стан свого здоров`я чи інші обставини, які б унеможливлювали сплату ним аліментів на дитину у розмірі 1/4 частки свого доходу. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та необхідно змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 28.12.2017 року та стягувати, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачка відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання до суду даного позову, а тому судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved