Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

АТ «СЕНС БАНК» звернувся до Немишлянського районного суду міста Харкова із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №619302390 в загальному розмірі 315498,16 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до укладеного з АТ «Альфа Банк», назву якого було змінено на АТ «СЕНС БАНК», кредитного договору №619302390 від 17.11.2020 року, відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем [PERSON] , виникла заборгованість за кредитним договором №619302390 в загальному розмірі 315498,16 грн., з яких: 187798,32 грн. прострочене тіло кредиту,68520,43 грн. відсотки за користування кредитом, 57165,11 грн. тіло кредиту та 2014,30 грн. овердрафт (несанкціонована заборгованість), яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також просив стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 25.03.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.06.2025 року витребувано необхідні для розгляду справи докази та закрито підготовче судове засідання по справі. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах. 21.04.2025 року до матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що згідно з позовною заявою відповідач підписав з АТ «Альфа Банк» Оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, в якій він просить відкрити йому поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт, погодившись, що вказана [PERSON] разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Однак, з вказаної Оферти вбачається, що вона не містить розміру кредитного ліміту, розміру процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування, наслідки порушення умов кредитування, а також не містить інших істотних умов кредитного договору. Отже, зважаючи на вищевикладене, вбачається що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами договору. 24.04.2025\~року від\~сторони позивача\~надійшла відповідь\~на відзив,\~відповідно до\~якої, доводи та міркування представника (адвоката) Косаріна О.М., викладені в відзиві на позовну заяву, є безпідставними та необґрунтованими. Так, представник Відповідача зазначає, що оферта не містить розміру кредитного ліміту, розміру процентної ставки за користування кредитом, строку кредитування та інших істотних умов кредитного договору, а також ставить під сумнів відповідність електронної копії оферти від 17.11.2020 року оригіналу. Крім того, представник Відповідача зазначає, що Відповідач не був ознайомлений з усіма істотними умовами договору. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Поданням Оферти від 17.11.2020 року Відповідачем і подальшим її акцептуванням банком 17.11.2020 року було фактично Договором приєднання Відповідача до Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк", що згідно тексту оферти і акцепту і є "Договором", зміст якого є загальнодоступним і загальновідомим і був опублікований на сайті АТ "Альфа-Банк" за посиланням: www.alfabank.ua, про що зазначено в розділі V та VI оферти. В розділі ІІІ "Умови надання кредитної лінії" визначено, що максимальний ліміт кредитної лінії складає 200 000 грн. Процентна ставка за користування кредитною лінією встановлено в розмірі 35,99 % річних, тип процентної ставки - фіксована. В розділі V "Інші умови" Оферти від 17.11.2020 року прямо визначено: "Всі відносини між мною та банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані Угодою, права та обов`язки сторін, порядок зміни і припинення Угоди, відповідальність сторін запропоновано врегулювати Договором. Діюча редакція Договору розміщена на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет за посиланням: www.alfabank.ua. 21 липня 2023 року Кабінет Міністрів України ухвалив постанову "Про участь держави у виведенні системно важливого банку з ринку" щодо участі держави в особі Міністерства фінансів України у виведенні з ринку системно важливого банку АТ "СЕНС БАНК", що дасть змогу забезпечити подальшу стабільну роботу банку, захист інтересів вкладників й інших кредиторів банку, у зв`язку із застосуванням до власників істотної участі у банку санкцій, та запобігти негативним наслідкам на фінансовому ринку. 22 липня 2023 року Міністерство фінансів України та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб уклали договір купівлі-продажу 100% акцій АТ «Сенс Банк». АТ «Сенс Банк» перейшов у власність держави. У зв`язку зі зміною найменування і націоналізацією АТ «Сенс Банк» його офіційним сайтом є www.sensebank.ua. Так, редакція Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа Банк" чинна на момент укладення Угоди між Відповідачем і Банком (діяла з 16.11.2020 по 25.11.2020 року) розміщено за посиланням: https://sensebank.ua/storage/files/publichnoe-predlozhenie-naoformlenie-dbo-fl-z-6112020.pdf. Даним Договором і регулюються всі відносини і питання між Відповідачем і банком, які не врегульовано офертою та акцептом (в тому числі і Додаток №4 до Договору "Кредитні картки фізичних осіб" та "Тарифи". Крім того, 17.11.2020 року Відповідач крім Оферти від 17.11.2020 року власноручно підписав Довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб від 17.11.2020 року та Заяву (акцепт) про прийняття пропозиції укласти договір страхування від 17.11.2020 року, що в своїй сукупністю Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ "Альфа-Банк" є кредитною справою Відповідача, згідно умов яких між Банком і Відповідачем досягнуто всіх істотних умов для кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява уповноваженого представника позивача про розгляд справи за відсутності представника за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] та його уповноважений представник адвокат Пузін Д.М. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв та клопотань не надали. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами судового процесу докази, суд встановив наступне. Згідно укладеного з позивачем АТ «Альфа Банк» кредитного договору № 619302390 від 17.11.2020 року, [PERSON] отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказаний кредитний договір складається з Акцепту- пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (публічної пропозиції). У подальшому АТ «Альфа Банк» було змінено найменування на АТ «СЕНС БАНК». Згідно п. 3.4.2 Додатку 4 договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (публічної пропозиції), строк користування лімітом кредитної лінії 365 днів, з моменту отримання клієнтом права використання коштів відновлювальної кредитної лінії з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії (за умови прийняття банком рішення про пролонгацію). /а.с. 60/. Спірний кредитний договір було укладено 17.11.2020 року, коли і відбулося перше використання коштів, що підтверджується випискою по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 17.11.2020 до 17.04.2024 року /а.с. 8-15, 16/, тому строк користування лімітом кредитної лінії сплив 17.11.2021 року. При цьому, матеріали справи не містять рішення банку про пролонгацію дії відновлювальної кредитної лінії. Згідно з п.3.4.15 Додатку 4 Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ«Альфа-Банк» (публічної пропозиції), після закінчення строку дії відновлювальної кредитної лінії, який визначається відповідно до умов п.3.4.2. Розділу І цього Додатку №4, банк має право продовжити строк дії відновлювальної кредитної лінії у попередньому розмірі та на такий самий строк, але не більше строку дії договору, у разі наявності таких сукупних обставин, як: сумлінне та точне дотримання клієнтом умов договору; та відсутності письмової заяви клієнта щодо анулювання відновлювальної кредитної лінії /а.с. 60, зворот/. Як убачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач [PERSON] належним чином не виконував зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, виникла заборгованість у розмірі 315498,16 грн. (включаючи овердрафт несанкціоновану заборгованість у розмірі 2014,30 грн.) Таким чином, умова щодо сумлінного та точного дотримання клієнтом умов договору останнім дотримана не була, що виключало прийняття банком рішення про пролонгацію дії відновлювальної кредитної лінії. Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 4 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Визначення поняття «зобов`язання» міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Згідно зі ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цейс трок(термін). Пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором обумовлює зміну строку виконання зобов`язання та початок перебігу позовної давності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-249цс15, та зроблено висновок, що: «…за змістом статті 526, ч.1 ст. 530, ст. 610 та ч.1 ст. 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, що регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу)». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до п. 3.4.2 Додатку 4 договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (публічної пропозиції), строк користування лімітом кредитної лінії 365 днів, з моменту отримання клієнтом права використання коштів відновлювальної кредитної лінії з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії (за умови прийняття банком рішення про пролонгацію). Спірний кредитний договір було укладено 17.11.2020 року, тому строк користування лімітом кредитної лінії сплив 17.11.2021 року. При цьому, матеріали справи не містять рішення банку про пролонгацію дії відновлювальної кредитної лінії. Згідно з п. 3.4.15 Додатку 4 Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ«Альфа-Банк» (публічної пропозиції), після закінчення строку дії відновлювальної кредитної лінії, який визначається відповідно до умов п.3.4.2. Розділу І цього Додатку №4, банк має право продовжити строк дії відновлювальної кредитної лінії у попередньому розмірі та на такий самий строк, але не більше строку дії договору, у разі наявності таких сукупних обставин, як: сумлінне та точне дотримання клієнтом умов договору; та відсутності письмової заяви клієнта щодо анулювання відновлювальної кредитної лінії. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором /а.с. 16/, відповідач [PERSON] належним чином не виконував зобов`язання за умовами кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 17.04.2024 року виникла заборгованість у розмірі 315498,16 грн. (включаючи овердрафт несанкціоновану заборгованість у розмірі 2014,30 грн.), тобто, умова щодо сумлінного та точного дотримання клієнтом умов договору дотримана не була, що виключало прийняття банком рішення про пролонгацію дії відновлювальної кредитної лінії. У постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16Велика ПалатаВерховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 року у справі №912/1120/16,та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Крім того, у постанові від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" та "проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами", причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позовні вимоги про стягнення процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» не заявлялися, проте останнє не позбавлене можливості скористатися таким правом у майбутньому. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які належать до договірних зобов`язань, а саме випливають із кредитного договору, встановив, що права позивача відповідачем [PERSON] порушені, а тому вони підлягають захисту, тобто позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 244963,43 грн., з яких: 187798,32 грн. прострочене тіло кредиту та 57165,11 грн. тіло кредиту. В ході судового розгляду цієї справи не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які представник відповідача посилався в обґрунтування своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат між сторонами здійснити пропорційно відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 2939,56 грн. (244963,43х 3785,98/315498,16) пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25366,61 грн. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано копію договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року, укладеного між АТ «СЕНС БАНК» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», відповідно до якого замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги, які полягають у здійсненні від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та/або спонуканню їх до погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Судом встановлено, що позовна заява складена та подана до суду представником позивача - адвокатом Проценко М.М., який діє на підставі довіреності № 023781/25 від 03.02.2025 року, виданої позивачем. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що представник позивача адвокат Проценко М.М. є членом адвокатського об`єднання «СмартЛекс», з яким позивач уклав Договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 року. Крім того, відсутні належні та допустимі докази того, що адвокатське об`єднання «СмартЛекс» надавало позивачу професійну правничу допомогу саме у межах цієї справи. Зокрема, у договорі про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року не міститься конкретизації щодо предмету правової допомоги, яка б дозволила однозначно ідентифікувати справу, у якій надавалися послуги (у договорі відсутні: номер судової справи; персональні дані відповідача; інші відомості, які б дозволили пов`язати цей договір із даним судовим провадженням). Таким чином, наданий договір не може вважатися достатнім підтвердженням факту надання адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» саме тієї правничої допомоги, за яку позивач заявляє про компенсацію витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, оскільки доказів фактичного надання відповідних послуг та здійснення їх оплати до матеріалів справи не подано. На підставі викладеного і

Outcome: partial