Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У жовтні 2020 року Клименко Артур Ростиславович в інтересах [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2), [PERSON] (далі - відповідач 3), Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСБ Монтаж Сервіс» (далі - відповідач 4) про визнання недійсними правочинів. Ураховуючи заяву про доповнення (зміну) предмета позову, просив суд, визнати недійсним договір про право користування земельною ділянкою для забудови № 1 від 26.12.2008 року між [PERSON] та ТОВ «Ест Ідеал»; визнати недійсним Інвестиційний договір будівництва нерухомості № 3/11 від 03.11.2005 року; визнати недійсним Інвестиційний договір будівництва нерухомості № 4/11 від 03.11.2005 року; зобов`язати [PERSON] утриматися від вчинення дій щодо знесення (демонтажу), перебудови житлового будинку літ. «О» площею 411 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1001153280000 та 34/100 частини (квартира [ADDRESS] ) житлового будинку літ. «А», розташованих за адресою: [ADDRESS] , а також будівництва нових об`єктів на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:82:149:0007 площею 0,0905 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1597903180000, розташованій за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] утриматися від вчинення дій щодо знесення (демонтажу), перебудови житлового будинку літ. «О» площею 411 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1001153280000 та 34/100 частини (квартира [ADDRESS] ) житлового будинку літ. «А», розташованих за адресою: [ADDRESS] , а також будівництва нових об`єктів на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:82:149:0007 площею 0,0905 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1597903180000, розташованій за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] утриматися від вчинення дій щодо знесення (демонтажу), перебудови житлового будинку літ. «О» площею 411 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1001153280000 та 34/100 частини (квартира [ADDRESS] ) житлового будинку літ. «А», розташованих за адресою: [ADDRESS] , а також будівництва нових об`єктів на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:82:149:0007 площею 0,0905 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1597903180000, розташованій за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ВСБ Монтаж Сервіс» утриматися від вчинення дій щодо знесення (демонтажу), перебудови житлового будинку літ. «О» площею 411 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1001153280000 та 34/100 частини (квартира [ADDRESS] ) житлового будинку літ. «А», розташованих за адресою: [ADDRESS] , а також будівництва нових об`єктів на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:82:149:0007 площею 0,0905 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1597903180000, розташованій за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати покласти на відповідачів. У обґрунтування вказано, що позивач є співвласником наступного нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] : земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:82:149:0007 площею 0,0905 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1597903180000, номер запису про право власності 27029077 (далі - Земельна ділянка); житлового будинку літ. «О» площею 411 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1001153280000 номер запису про право власності 15926205 (далі - Будинок літ. «О»); 34/100 частини (квартира [ADDRESS] ) житлового будинку літ. «А» (далі - Будинок літ «А»). Відповідач 1 з 2009 року перешкоджає позивачу, матері позивача та сестрі позивача у доступі на Земельну ділянку, що робить неможливим позивачу користуватися спірними будинками. Крім того, відповідач 1 зловживає своїми правами як співвласника та без згоди позивача протягом тривалого часу використовує належне обом співвласникам майно, шляхом його передачі в оренду третім особам та одноособово отримує від цього дохід. Незважаючи на усі судові процеси та виконавчі провадження, відповідач 1 продовжує передавати третім особам спільне майно без згоди позивача. Позивач вважає, що відповідачі користуючись оскаржуваними Інвестиційними договорами намагалися вчинити дії, спрямовані на заволодіння майном позивача. На підставі викладеного просив задовольнити позов. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче судове засідання. 23.11.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про доповнення (зміну) предмета позову. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2020 року заяву представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі №757/46708/20-ц - задоволено. Заборонено вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:82:149:007 площею 0,0905 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Заборонено вчинення реєстраційних дій щодо житлового будинку літ. «О» площею 411 м.кв., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Заборонено вчинення реєстраційних дій щодо 34/100 частини(квартира [ADDRESS] ) житлового будинку номер 66 позначеного на плані літ. «А», розташованого за адресою: [ADDRESS] та зареєстрованого БТІ за реєстровим номером 9068. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2021 року виправлено допущені описки в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2020 року за заявою представника позивача Клименка Артема Ростиславовича про забезпечення позову у цивільній справі №757/46708/20-ц. В ухвалі від 04.12.2020 року суду замість невірно зазначеного кадастрового номеру земельної ділянки "8000000000:82:149:007" слід читати "8000000000:82:149:0007". В ухвалі від 04.12.2020 року суду замість невірно зазначеної дати винесення ухвали "05.12.2020" слід читати "04.12.2020". 09.02.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. 12.05.2021 року на адресу суду від представника відповідача 1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку з смертю відповідача 1 до вступу у спадщину спадкоємців. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2022 року занесеною до протоколу судового засідання частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 757/46708/20-ц та призначено справу до судового розгляду по суті. 04.05.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. 09.11.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів. 13.03.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про відмову від клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі 05.06.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. 05.06.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи та розподіл судових витрат. 05.06.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про судові витрати 05.06.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. 12.08.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання представника позивача адвоката Клименка А.Р. про часткове скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 757/46708/20-ц. 03.04.2025 року на адресу суду від представника відповідача 2 надійшли письмові пояснення. Вказав, що позивачем не доведено суду наявності порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача у справі, які підлягали б захисту, а також існування підстав для визнання недійсним оскаржуваних договорів та повернення сторін цих договору у первісне становище, що існувало на момент їх вчинення, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. 04.07.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення відповідачів. 04.07.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.10.2025 року у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Клименка А.Р. про часткове скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі № 757/46708/20-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСБ Монтаж Сервіс» про визнання недійсними правочинів - відмовлено. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просив задовольнити. У судове засідання відповідач 1, відповідач 2, відповідач 3 та відповідач 4 не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили. Згідно з ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність інших учасників справи на підставі наявних в ній доказів. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заслухавши позицію сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є співвласником (власником 1/2 частини) наступного нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] : земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:82:149:0007 площею 0,0905 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1597903180000, номер запису про право власності 27029077, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю номер ІІІ-КВ №137015 від 09.10.2001 року та відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 217151635 від 21.07.2020 року; житлового будинку літ. «О» площею 411 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1001153280000 номер запису про право власності 15926205 (далі - Будинок літ. «О»), що визнане за позивачем рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22.10.2009 року, яке набрало законної сили 20.01.2010 року та залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2010 року і підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 217151635 від 21.07.2020 року; 34/100 частини (квартира [ADDRESS] ) житлового будинку літ. «А» (далі - Будинок літ «А»). Право власності на 17/100 частину (квартира 2) Будинок літ. «А» належить позивачу згідно з Договором купівлі продажу частини житлового будинку під номером [ADDRESS] , зареєстрованого 06.08.2001 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лісенко О.О., та зареєстровано в БТІ м. Києва 13.08.2001 року за № 9068, що підтверджується рішенням Печерського районного суду від 25.06.2004 та довідкою БТІ м. Києва від 03.03.2012 № 9053 (И-2012). Іншим співвласником (власником 1/2 частини) усіх трьох вказаних об`єктів нерухомості є [PERSON] . Право власності відповідача 1 на 1/2 частини Земельної ділянки підтверджується державним актом на право приватної власності на землю номер ІІІ-КВ №137016 від 09.10.2001 року та відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 217151635 від 21.07.2020 року, номер запису про право власності 33497441. Право власності відповідач 1 на 1/2 будинку літ «О» підтверджується відомостями з державного реєстру речових права на нерухомість майно № 217151635 від 21.07.2020 року, номер запису про право власності 33497725, що зроблено 02.10.2019 року на підставі акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію завершеного будівництва об`єкта б/н виданого 06.10.2006 року. Право власності на 17/100 частини (квартира 2) будинку літ. «А» належить відповідачу 1 згідно з Договором про купівлю продажу частини житлового будинку під номером [ADDRESS] , зареєстрованого 06.08.2001 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О., та зареєстровано в БТІ м. Києва 13.08.2001 року за № 9068 та підтверджується рішенням Печерського районного суду від 25.06.2004 року. Відповідач 1 з 2009 року перешкоджає позивачу, матері позивача, [PERSON] , та сестрі позивача, [PERSON] , у доступі на Земельну ділянку. Вказані дії відповідач 1 вчиняє не зважаючи на те, що позивачем надано вказаним особам довіреності щодо управління його частинами у спірному майні. Так, рішення Печерського районного суду міста Києва від 22.10.2009 року суд визнав право власності на 1/2 будинку літ. «О» за позивачем, [PERSON] , та зобов`язав відповідача 1, [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні позивачем, [PERSON] , право власності 17/100 житлового будинку [ADDRESS] передали позивачу комплект ключів від воріт та будинку. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до матеріалів справи, було відкрите виконавче проведення, але відповідач І не виконав рішення суду у зв`язку з тим, що він був потягнутий до адміністративної відповідальності та з нього було стягнуто штраф. Крім того, судовим розглядом встановлено, що відповідач 1 без згоди позивача протягом тривалого часу використовує належне обома співвласникам майно, шляхом його передачі в оренду третім особам та одноособово отримує від цього дохід. Так, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21.06.2012 року за повною справою № 2-5051/11, було стягнуто з [PERSON] за користування [PERSON] 1/2 частину доходу, отриманого від використання повної майна в розмірі 590 480,00 грн. за період з лютого 2010 року по травень 2012 року Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 17.03.2014 року з урахуванням змін, внесених рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17.06.2014 року, за цивільною справою № 757/27943/13ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення доходу від використання майна, що є у спільній частковій власності, з відповідач 1 було стягнуто 1/2 частини доходу, отриманого від використання спільного майна за період з червня 2012 року по січень 2013 року включно. Рішенням Печерського районного суду м Києва від 29.01.2016 року за цивільною справою № 757/11382/15ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення доходу від використання майна, що є у спільній частковій власності, з боржника було стягнуто інфляційні витрати в розмірі 502 297,85грн., 3% річних у розмірі 36 582,31грн., судові витрати в розмірі 3 654,00 грн. Судовим розглядом встановлено, що не зважаючи на всі судові процеси та виконавчі дії, відповідач 1 продовжує передавати третім особам спільне майно без згоди позивача. Зокрема, в мережі «Інтернет» розміщена інформація щодо передачі будинку [ADDRESS] в короткострокову та довгострокову оренду, що підтверджується рішенням № 14965 експертного комп`ютерно-технічного дослідження від 04.09.2020 року. 09.07.2018 року, отримавши Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 130156015, позивач довідався про існування речових прав на Земельну ділянку у Товариства з обмеженою відповідальність «ВСБ Монтаж Сервіс». Як випливає з витягу, це речове право полягає у праві забудови Земельної ділянки (суперфіцій), який нібито виник на підставі договору про право користування земельною ділянкою для забудови № 1 від 26.12.2008 року між відповідачем 1 та ТОВ «Ест Ідеал», назву якої в подальшому було змінено на Товариство з обмеженою відповідальність «ВСБ Монтаж Сервіс». Більше того, як випливає з витягу, одним із суперфіціарів з позивач, хоча він ніколи не вчиняв жодних правочинів, спрямованих на надання прав на будівництво на Земельній ділянці Так, в інтересах позивача на адресу ТОВ «ВСБ Монтаж Сервіс» було направлено адвокатський запит від 19.10.2020 року про надання копії договору про право користування земельною ділянкою для будівництва № 1 від 26.12.2008 року між відповідачем 1 та ТОВ «Ест Ідеал», проте відповіді на нього не отримано. Судовим розглядом встановлено, що від відповідача 1 у серпні 2020 року позивачем було отримано копії Інвестиційного договору будівництва нерухомості № 3/11 від 03.11.2005 року та Інвестиційного договору будівництва нерухомості № 4/11 від 03.11.2005 року. Вказані договори передають участь громадян [PERSON] та [PERSON] у фінансуванні будівництва будинку на Земельній ділянці Вказані правочини вчинені відповідачем 1 нібито від імені позивача на підставі довіреності, зареєстрованої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лісенком Олександром Олеговичем 30.06.2005 року на бланку серії [NUMBER] . Судовим розглядом встановлено, що цією довіреністю відповідачу 1 не надаються права укладати від імені позивача таких договорів. Ця довіреність надавала відповідачу 1 повноваження лише щодо існуючого на той момент будівника ( [ADDRESS] ) і не передбачала вчинення відповідних правочинів, спрямованих на будівництво нового будинку. Чинність зазначеної довіреності була припинена 27.07.2009 року. Про факт фальсифікації дати укладення Інвестиційного договору будівництва нерухомості № 4/11 від 03.11.2005 свідчить те, що в розділі «Адреси і реквізити сторін» цього договору вказано паспорт відповідача-2, виданий у 2007 році, у той час як договір нібито укладено у 2005 році. На думку Позивача, це явно свідчить про те, що цей договір виготовлено не у 2005, а у 2017-18 роках, коли відповідач-3 та члени її сім`ї почали незаконно користуватися належним позивачу майном. Судовим розглядом встановлено, що, жодних коштів від відповідачів 2 та 3 на будівництво позивач не отримував. Як встановлено рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22.10.2009 року, будівництво Будинку літ. «О» було фактично завершено позивачем із відповідачем 1 у січні 2005 року, тобто за 10 місяців до скасування цих договорів. Більше того, цим же рішенням встановлено факт здавання новозбудованої будівлі у 2007-2009 роках відповідачем 1 у наймі ТОВ «Фудмастер». Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21.06.2012 року по цивільній справі № 2-5051/11 також встановлено той факт, що спірний будинок було побудовано на початку 2005 року, а з 2010 року він був переданий відповідачем 1 у найм Посольству Республіки Ірак. Тобто з початку 2005 року Земельна ділянка фактично зайнята Будинком літ. «А» та новозбудованим Будинком літ «О» і жодне нове будівництво на ній не є можливим. Дозвіл на будівництво на вказаній ділянці отримувався лише позивачем та відповідачем 1 перед початком у 2002 році для будівництва Будинку літ. «О». Більше жодних дозволів на будівельні роботи на Земельній ділянці не отримувалися та фактично будівництво не проводилося. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особливих правових або правових інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визначення правочину недійсним. Статтею 203 ЦК України встановлено наступні загальні вимоги, дотримання яких необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може перевищувати цей Кодекс, інші акти цивільного законодавства, а також інтереси держави та суспільства, його моральні засади. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної діяльності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній поліції. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтереси їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недотримання на момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статтею 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаним судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша зацікавлена особа заперечує його дію на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорювальний правочин). Так, судовим розглядом встановлено, що договір про право користування земельною ділянкою для будівництва № 1 від 26.12.2008 року між відповідачем 1 та ТОВ «Ест Ідеал» не відповідають вимогам ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 203 ЦК України. Крім того, відповідач 1 при вченні вказаних правочинів порушив ч. 1 ст. 358 ЦК України, без згоди позивача як співвласника передав Земельну ділянку під забудову. Інвестиційні договори у свою чергу також не відповідають вимогам 2 та 5 ст. 203 ЦК України. Так, всупереч вимоги ч. 2 ст. 203 ЦК України ці правочини вчинені представником, який діяв за межами наданих йому повноважень. Усупереч ч. 5 ЦК України ці договори не спрямовані на реальне настання правових наслідків, оскільки стосуються будівництва будинку на ділянці, на якій щойно перед тим (у січні 2005 року) вже був збудований будинок, який потім протягом тривалого часу здавався відповідачем 1 у найм. Крім того, судовим розглядом встановлено, що відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухомість майно житловий будинок, літера Ч, загальною площею 435 кв.м. за адресою [ADDRESS] , 19.04.2018 року був зареєстрований на правах власності за відповідачем 2, яка є дружиною відповідача 1. А 16.04.2018 року право власності на житловий будинок, літера Х, загальною площею 146,8 кв. м. було зареєстровано за відповідачем 3. Вказані реєстрації були скасовані та відновлено реєстрацію на Будинки літ. «О» та «А». Підставою для вчинення вказаних реєстраційних дій стали оскаржувані в цій справі Інвестиційні договори. Укладення відповідачем 1 спірного договору про право користування земельною ділянкою для забудови № 1 від 26.12.2008 року між відповідачем 1 та відповідачем 4 свідчити про реальні спроби відповідача 1 протиправно розпоряджатися спільним із позивачем майном Укладення відповідачем 1 спірних Інвестиційних договорів та спірного договору про користування Земельною ділянкою свідчити про намір відповідача 1 в порушення прав позивача знести Будинки літ. «О» та «А» та здійснювати на Земельній ділянці будівництво спільно з третіми особами (Відповідачі 2, 3, 4). Вказані дії відповідачів порушують право власності позивача на спірне майно, на захист якого подано вказаний позов. У своїх поясненнях представник відповідачів стверджує про те, що спір між позивачем та відповідачем-1 (спадкоємцем якого є відповідач-2) вирішено у справі № 757/39072/20-ц. Рішенням у вказаній справі від 28.06.2023 дійсно виділено в натурі належну позивачу частку у вказаній земельній ділянці. Проте це не свідчить про вирішення спору, виходячи з викладеного нижче. Так, оспорюванні у цій справі правочини стосуються неправомірного розпорядження відповідачем-1 усією земельною ділянкою кадастровий номер 8000000000:82:149:0007, а не лише тією її частиною, яку виділено як частку відповідача-1 (успадковану відповідачем-2). Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.06.2023 у справі № 757/39072/20-ц земельну ділянку кадастровий номер 8000000000:82:149:0007 поділено на чотири земельні ділянки, дві з яких повинні перебувати у спільній частковій власності позивача та відповідача-1 (спадкоємцем якого є відповідач-2). Тобто в результаті виділення частки позивач має стати власником однієї з чотирьох частин земельної ділянки, і співвласником ще двох її частин. Так, рішення Печерського районного суду м. Києва від 28.06.2023 у справі № 757/39072/20-ц набрало законної сили, але залишається не виконаним, оскільки ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 05.12.2020 у цій справі вжито заходи забезпечення позову (з врахуванням виправлень, внесених ухвалою від 03.02.2021, дата винесення ухвали про забезпечення позову - 04.12.2021), а саме: заборонено вчинення реєстраційних дій щодо земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:82:149:0007 площею 0,0905 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, оскільки оскаржувані правочини стосуються неправомірного розпорядження відповідачем-1 усією земельною ділянкою кадастровий номер 8000000000:82:149:0007, вони безпосередньо порушують права та інтереси позивача, який має стати власником однієї з її частин і співвласником двох інших її частин. На підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 28.06.2023 у справі № 757/39072/20-ц, в результаті виділення своєї частки, позивач має стати власником однієї з чотирьох частин земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:82:149:0007, і співвласником ще двох її частин. У той же час, оспорювані правочини неправомірно створюють цивільні права на використання усієї земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:82:149:0007 для Відповідача-3 та Відповідача-4, які не є та ніколи не були власниками вказаної ділянки або її частин. Безпідставне виникнення прав на використання всієї земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:82:149:0007 у осіб, які не мають до цієї земельної ділянки жодного стосунку, прямо і безпосередньо порушує право власності позивача, який має стати власником однієї з її частин і співвласником двох інших її частин. У постанові Київського апеляційного суду від 07.12.2023 у справі № 757/22613/21-ц, встановлено: «Доводи апеляційної скарги відповідача про законність користування нею та її дітьми спірними житловими приміщенням з підстав укладення між нею та [PERSON] , [PERSON] інвестиційних договорів, колегією суддів відхиляються, оскільки належних та допустимих доказів існування таких правочинів апеляційному суду не надано. Крім того, наявними у справі належними та допустимими доказами, проаналізованими судом, підтверджується та обставина, що власниками житлового будинку під літ. «А» та житлового будинку під літ. «О» по [ADDRESS] є [PERSON] та був [PERSON] за життя (по 1/2 частині кожен), які набули ці права у 2001 році - на будинок під літ. «А», та у 2010 році - на будинок під літ. «О». Таким чином, відповідач [PERSON] та її діти, а також чоловік [PERSON] , не мають жодного відношення до створення вищевказаних об`єктів нерухомого майна і виникнення та оформлення на ці об`єкти права власності. При цьому, слід зазначити, що право користування відповідачів даними будинками виникло лише у квітні 2018 року, коли [PERSON] та її діти були зареєстровані за вказаною адресою на підставі запису про те, що [PERSON] є власником житлового будинку під літ. «X» по [ADDRESS] . Слід зазначити, що будинку «X» по [ADDRESS] ніколи не існувало, і запис про право власності [PERSON] на будинок під літ. «X» за вищевказаною адресою проіснував у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно лише 9 днів (з 18.04.2018 по - 2018 року), після чого був видалений, як помилково внесений» Відповідно до ч. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав може бути припинення дії, яка порушує право. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вказані правочини порушують права позивача, оскільки передбачають вчинення відповідачами без згоди позивача будівництва на Земельній ділянці, 1/2 частки якої належить позивачу. Крім того, матеріалами справи встановлено, що відповідач 1 [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.04.2021 року. Так, єдиним спадкоємцем відповідача 1 є його жінка [PERSON] (відповідач 2). Вказаний факт встановлено рішеннями суддів першої та апеляційної інстанції у справі № 757/47246/18-ц. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved