Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 24.06.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) № 21.06.2024-100002408. Відповідно до умов кредитного договору, позивачем надано відповідачу кредит в розмірі 8000,00 грн. строком на 70 днів зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 14.06.2025 року, утворилась заборгованість у розмірі 17480,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8000,00 грн., по процентах в розмірі 6120,00 грн. та неустойки в розмірі 3360,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] в користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 21.06.2024-100002408 від 24.06.2024 року в розмірі 17480,00 грн. та судові витрати по справі в сумі 2422,40 грн. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.07.2025 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк, встановлений судом, в тому числі повторно (розгляд справи відкладався ухвалою суду від 28.08.2025), відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитних договорів відповідачем. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи встановлено, що, відповідно до укладеного кредитного договору № 21.06.2024-100002408 від 24.06.2024 року, [PERSON] отримав кредит в розмірі 8000,00 грн., який мав бути повернутий через 70 днів з дня його надання зі сплатою денної процентної ставки 1,2%, що становить 4521,31% річних. Як вбачається з довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 21.06.2024-100002408 від 24.06.2024 року, [PERSON] має перед позивачем заборгованість за вказаним кредитним договором, що становить 17480,00 грн., з яких: 8000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 6120,00 грн. - заборгованість за процентами; 3360,00 грн. - неустойка. Судом встановлено, що відповідачем умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, процентів за його користування. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань відповідачем суду не надано, факт отримання кредиту та розмір заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з\~відповідача на користь позивача\~14120,00\~грн. заборгованості по тілу кредиту та заборгованості за відсотками. В той же час, позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми 3360,00 грн., як суми неустойки, до задоволення не підлягає. Так, згідно розділу 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває по даний час. Згідно вимог ч. 4 ст. 14 ЦК України, особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Зміст і суть відносин між сторонами у цій справі - це виконання позичальником грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки прострочення заборгованості за кредитним договором відбулося у період дії в Україні воєнного стану, відповідач звільнений від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3360,00\~грн.\~неустойки є безпідставними. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в розмірі 3360,00 грн. слід відмовити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги підлягають до задоволення на 81%, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 1962,14 грн. (2422,40х81:100).

Outcome: partial