Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Адвокат Льовочкіна Валерія Михайлівна в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 01.06.2004 [PERSON] разом зі своєю сім?єю перебував на квартирному обліку в Дарницькій районній в м. Києві державній адміністрації. Одночасно з цим вони перебували у квартирному контрольному списку за місцем роботи [PERSON] у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка. 18.12.2019 за спільним рішенням адміністрації та президії профспілкового комітету Київського національного університету імені Тараса Шевченка Пірону I.C. та його родині була надана 2-кімнатна квартира [ADDRESS] . 03.02.2020 Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація розпорядженням №97 затвердила спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету Київського національного університету імені Тараса Шевченка, а 27.02.2020 видала ордер №004 серії Б на вселення у зазначену квартиру. 20.01.2021 між [PERSON] та Київським національним університетом імені Тараса Шевченка був укладений договір №93 найму житла за адресою: [ADDRESS] . Отже позивач разом з родиною отримав у постійне користування на умовах найму державне житло, що знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні Київського національного університеті імена [PERSON] . У позивачів виникло право користування наданою квартирою, проживання у ній а, отже, і приватизації останньої. Маючи законне право на приватизацію отриманого житла та намір скористатися цим правом, 19.09.2023 [PERSON] звернувся до відділу приватизації житлового фонду Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації через ЦНАП Голосіївської РДА м. Києва за отриманням адміністративної послуги «Оформлення та видача свідоцтва про право власності на житло», надавши всі необхідні для цього документи. 12.10.2023 листом-відповіддю відділу приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Голосіївської РДА №085/26-1066 [PERSON] було відмовлено в оформленні приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач аргументував свою відмову в оформленні приватизації наданої позивачам квартири тим, що: а) відділ приватизації Голосіївської РДА, як він стверджує, має право здійснювати приватизацію лише того житла, що відноситься до комунальної власності територіальної громади м. Києва; б) в нього немає права здійснювати приватизацію державного житла, що знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ; в) для здійснення приватизації отриманого позивачами державного житла, що знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ його необхідно передати до комунальної власності територіальної громади м. Києва. Тобто, за твердженням Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації квартира може бути приватизована позивачами лише за умови її передачі до комунальної власності територіальної громади м. Києва. Виконавчий орган Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідно до п. 21 додатку №4 до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про реалізацію районними в м. Києві державними адміністраціями окремих повноважень» №121 від 31.01.2011 делегував свої повноваження здійснювати приватизацію державного житлового фонду, що знаходиться на території Голосіївського району м. Києва, Голосіївській РДА. Зазначеним вище розпорядженням Голосіївській РДА передано право здійснювати приватизацію всього житла «державного житлового фонду», а не тільки житла, що відноситься до комунальної власності територіальної громади м. Києва. Позивачі вважають відмову відділу приватизації Голосіївської РДА в оформленні та видачі свідоцтва про право власності на отримане ними державне житло протиправною, такою що порушує законодавство України про приватизацію державного житлового фонду та їх право на приватизацію державного житла. Просила: визнати відмову відділу приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, оформлену листом-відповіддю №085/26-1066 від 12.10.2023, щодо приватизації [PERSON] та [PERSON] державного житла за адресою: [ADDRESS] , протиправною; зобов?язати Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації і Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію оформити передачу у приватну власність [PERSON] і [PERSON] житло за адресою: [ADDRESS] , та видати їм свідоцтво про право власності на це житло. 09.12.2024 постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 19.12.2024 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 15.04.2025 постановлено ухвалу про залучення до участі у цивільній справі, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, Державу в особі Міністерства освіти і науки України та Київський національний університет імені Тараса Шевченка. 06.03.2025 представник відповідачів подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що квартира за адресою: [ADDRESS] , знаходиться в повному господарському віданні Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією було підготовлено лист від 19.07.2024 №100/9535 ректору КНУ ім. Т.Шевченка з проханням допомогти заявникам у реалізації їх конституційних прав на приватизацію житла, однак 20.08.2024 вони отримали лист від КНУ ім. Т. Шевченка з запереченнями щодо передачі об`єктів державної власності до комунальної форми власності з метою подальшої їх приватизації. Таким чином, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація не може бути примушена робити те, що не передбачено законодавством, оскільки квартира позивачів не належить до комунальної власності територіальної громади м. Києві, а знаходиться в повному господарському віданні Київського національного університету імені Тараса Шевченка. 03.07.2025 представник третьої особи Міністерства освіти і науки України подала до суду письмові пояснення у справі, в яких заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що відповідно до Указу Президента України «Про Положення про національний заклад (установу) України» від 16.06.1995 №451 органам виконавчої влади заборонено передавати закріплене за національними закладами (установами) України майно, що перебуває у державній власності будь-яким органам, підприємствам, установам, організаціям. Відповідно до положень статті 70 Закону України «Про вищу освіту» майно державних або комунальних закладів вищої освіти не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством. Майно державного або комунального закладу вищої освіти, у тому числі того, що має статус національного, яке не використовується для провадження видів діяльності, передбачених цим Законом, та не забезпечує статутну діяльність, може безоплатно передаватися у встановленому законодавством порядку іншому державному або комунальному закладу вищої, фахової передвищої, професійної (професійнотехнічної) освіти, науковій установі або науковій організації державної форми власності за умови його подальшого використання виключно для провадження видів діяльності, передбачених спеціальними законами та/або Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність". Заклад вищої освіти у порядку, визначеному законом, та відповідно до статуту має право використовувати майно, закріплене за ним на праві господарського відання, у тому числі для провадження господарської діяльності, передавати його в оренду та в користування відповідно до законодавства. У зв`язку з цим, оскільки вказане майно належить до такого, що використовується у освітньому процесі у зв`язку із можливістю передачі його в користування на період працевлаштування для потенційних науково-педагогічних працівників. Пунктом 9 ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» встановлено, що нерухоме майно об`єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження. Враховуючи викладене вище та беручи до уваги частину другу статті 19 Конституції України відповідно до якої органи державної влади мають діяти лише на підставі та в межах що передбачені Конституцією та чинним законодавством України, ні Міністерство освіти і науки України, ні Університет не має правових підстав для вчинення будь-яких дій відносно майна, наслідком яких може бути його відчуження. Позивач [PERSON] та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Треті особи [PERSON] , [PERSON] та позивач [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.11.2024 №403970343 квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить Державі в особі Міністерства освіти і науки України. Правокористувачем є Київський національний університет імені Тараса Шевченка. Відповідно до витягу з розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 03.02.2020 №97 затверджено спільне рішення адміністрації та президії профспілкового комітету Київського національного університету імені Тараса Шевченка про надання 2-кімнатної квартири [ADDRESS] , з урахуванням приватної жилої площі, [PERSON] на родину з 6 осіб: [PERSON] , дружина [PERSON] , 1963 року народження, дочка [PERSON] , 1996 року народження, сестра [PERSON] , 1971 року народження, мати дружини [PERSON] , 1939 року народження, батько дружини [PERSON] , 1931 року народження. [PERSON] , 1959 року народження, працює в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка на посаді керівника відділу технічного та інформаційного забезпечення навчального процесу та навчання ІОТ юридичного факультету. Проживає у приватній 2-кімнатній квартирі [ADDRESS] . На квартирному обліку перебуває з 01.06.2004 за першочерговою категорією «науково-педагогічні працівники». З квартирного обліку зняти, облікову справу № 28869 закрити. 27.02.2020 [PERSON] на підставі розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 03.02.2020 №97 з сім`єю з 6 осіб видано ордер №004 серії Б на право зайнятого жилого приміщення жилою площею 32,5 кв.м, яке складається з 2-кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . 20.01.2021 між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та [PERSON] укладено договір найму житла №93, відповідно до умов якого наймодавець надає наймачеві та членам його сім`ї: [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка); [PERSON] (сестра); [PERSON] (мати дружини); [PERSON] (батько дружини) на підставі ордеру № 004 серія Б, виданого Дарницькою РДА у м. Києві 27.02.2020 у користування окрему квартиру [ADDRESS] , яка знаходиться на балансі наймодавця. 12.10.2023 Відділ приватизації житлового фонду Управління житлово - комунального господарства листом №085/26-1066 відмовив [PERSON] у передачі квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у приватну власність, оскільки зазначена квартира не відноситься до комунальної власності територіальної громади м. Києва. Відповідно до листа Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 14.04.2025 згідно з архівними даними Відділу приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації квартири в житловому будинку [ADDRESS] були передані органом приватизації житлового фонду Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в приватну власність співробітникам Київського національного університету імені Тараса Шевченка та членам їх родин. Відповідно до листа Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 21.04.2025 згідно з архівними даними відділу приватизації житлового фонду управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації квартири в житловому будинку [ADDRESS] з державної до комунальної власності не передавалися, а були передані органом приватизації житлового фонду Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в приватну власність співробітникам та членам їх родин згідно з листом - делегуванням Київського національного університету імені тараса Шевченка від 10.08.2012 №057/444-26 на підставі листа Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 15.07.1998 № 5-298. 19.07.2024 Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрації направила лист Київському національному університету імені Тараса Шевченка, в якому зазначило, що до Голосіївської РДА надійшло прохання [PERSON] про передачу йому в приватну власність займаного ним житла. Зазначене питання може бути вирішене за умови передачі Київським національним університетом імені Тараса Шевченка вищезазначеного житла до комунальної власності територіальної громади міста Києві або шляхом делегування прав на передачу житла в приватну власність громадян органів місцевого самоврядування, якщо у Київському національному університеті імені Тараса Шевченка відсутній або ліквідований орган приватизації житла. 20.08.2024 від Київського національного університету імені Тараса Шевченка надійшов лист, в якому зазначено, що на балансі університету обліковуються житлові квартири, які закріплені за ним на праві господарського відання. Київський національний університет імені Тараса Шевченка заперечує щодо передачі об`єктів державної власності до комунальної форми власності з метою подальшої їх приватизації. Відповідно до висновку науково - правової експертизи щодо правових підставі здійснення органом приватизації Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації приватизації квартир, які на праві власності належать державі в особі Міністерства освіти і науки України та знаходиться у повному господарському віданні Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 04.09.2025 №126/98-е, наданого позивачем, у органу (відділу) приватизації Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації є всі правові підстави здійснювати приватизацію вищезазначених квартир (це належить до його компетенції), які на праві власності належать державі в особі Міністерства освіти і науки України, знаходяться у повному господарському віданні Київського національного університету імені тараса Шевченка та надані вищевказаним працівникам університету відповідно до законодавства України в порядку поліпшення житлових умов. Згідно з частиною четвертою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України). Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом (стаття 345 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 4 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом. Згідно з частиною першою статті 5 ЖК Української РСР державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником (стаття 18 ЖК Української РСР). Частиною третьою статті 9 ЖК Української РСР передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Частинами першою, третьою, п`ятою, дев`ятою та десятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Державний житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій та установ, за їх бажанням може передаватись у комунальну власність за місцем розташування будинків з наступним здійсненням їх приватизації органами місцевої державної адміністрації та місцевого самоврядування згідно з вимогами цього Закону. Органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону. Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пункту 3 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) від 16 квітня 2009 року у справі № 1-9/2009, зазначено, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу зазначених конституційних положень ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, якою встановлено, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними. Тож громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, а рішення про приватизацію приймає уповноважений на це орган, створений місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, й передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Згідно з частинами першою, другою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Судом встановлено, що розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 03.02.2020 №97 затверджено спільне рішення адміністрації та президії профспілкового комітету Київського національного університету імені Тараса Шевченка про надання 2-кімнатної квартири [ADDRESS] , з урахуванням приватної жилої площі, [PERSON] на родину з 6 осіб. 27.02.2020 [PERSON] з сім`єю з 6 осіб видано ордер № 004 серії Б на право зайнятого спірного жилого приміщення. 20.01.2021 між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та [PERSON] укладено договір найму житла № 93, відповідно до умов якого наймодавець надає наймачеві та членам його сім`ї на підставі ордеру №004 серія Б, виданого Дарницькою РДА у м. Києві 27.02.2020, у користування окрему квартиру [ADDRESS] , яка знаходиться на балансі наймодавця. Спірна квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві власності належить Державі в особі Міністерства освіти і науки України, а її правокористувачем є Київський національний університет імені Тараса Шевченка. Відділ приватизації житлового фонду Управління житлово - комунального господарства листом від 12.10.2023 №085/26-1066 відмовив [PERSON] у передачі спірної квартири у приватну власність, оскільки вона не відноситься до комунальної власності територіальної громади м. Києва. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 31.01.2011 №121 (далі - Розпорядження № 121) доручено районним в місті Києві державним адміністраціям реалізувати окремі повноваження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), надані виконавчому органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», іншими актами законодавства згідно з додатками 1 - 11. Відповідно до п. 21 Переліку повноважень у галузі управління комунальної власністю (додаток № 3 до Розпорядження № 121): приватизація державного житлового фонду. Відповідно до п. 5 розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації «Про затвердження Положення про управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації) від 23.10.2020 №508 (далі - Розпорядження №508) основними завдання Управління є, зокрема, здійснення приватизації житлового фонду в порядку встановленому чинним законодавством, надання консультацій та роз`яснень громадянам з питань приватизації житла. Відповідно до п. 6.19. Розпорядження №508 Управління забезпечує здійснення заходів щодо передачі житла у власність громадян в порядку, встановленому чинним законодавство України, а також надання консультацій та роз`яснень громадянами з питань приватизації житла в тому числі: здійснює розрахунку площі квартир, що приватизується безоплатно, визначає вартість надлишків площ та оформлює відповідні документи; здійснює оформлення свідоцтв про право власності на житло, видачу їх дублікатів. Відповідно до п. 6.20. Розпорядження №508 Управління формує та затверджує довідки на приватизацію житла по формам: Ф-4, Ф-5, Ф-6 про склад сім`ї та займані приміщення на приватизацію квартир (будинків), кімнат в квартирах спільного заселення та житлових приміщень у гуртожитках. Відповідно до п. 13 Розпорядження №508 Управління є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменування, а також окрему печатку органу приватизації державного житлового фонду. Відповідно до ч. 1 Закону України «Приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до п. 6.19. розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації «Про затвердження Положення про управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації) від 23.10.2020 №508 Управління забезпечує здійснення заходів щодо передачі житла у власність громадян в порядку, встановленому чинним законодавство України, а також надання консультацій та роз`яснень громадянами з питань приватизації житла в тому числі: здійснює розрахунку площі квартир, що приватизується безоплатно, визначає вартість надлишків площ та оформлює відповідні документи; здійснює оформлення свідоцтв про право власності на житло, видачу їх дублікатів. Таким чином, саме Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації є органом, який здійснює приватизацію житлового фонду, приймає рішення про передачу квартир у власність громадян та видає свідоцтво про право власності. Суд вважає, що позовні вимоги заявлені Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, яка є неналежним відповідачем, оскільки належними відповідачами в даному випадку повинен бути орган приватизації, тобто Управлінням житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та власник спірної квартири, тобто держава. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц). Також суд встановив, що 20.08.2024 Київський національний університет імені Тараса Шевченка письмово повідомив, що заперечує щодо передачі об`єктів державної власності до комунальної форми власності з метою подальшої їх приватизації. Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач звернувся до суду з вимогою про зобов?язання відповдіачів оформити передачу у приватну власність [PERSON] і [PERSON] житло за адресою: [ADDRESS] та видати їм свідоцтво про право власності на це житло. Однак, Конституція України, прийнята 28 червня 1996 року, принципово відокремила комунальну власність від державної власності, визначивши коло об`єктів та суб`єктів - уповноважених органів на розпорядження майном, в залежності від того, в комунальній чи державній власності перебуває таке майно. Державним майном після запровадження Конституції України та реалізації її положень почало вважатися лише те майно, що знаходиться у власності держави та перебуває у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій чи установ. До комунальної власності відноситься майно, належне певній територіальній громаді міста, селища або села, яка самостійно або через створені нею органи здійснює управління об`єктами права комунальної власності. Тож розпорядження органами місцевого самоврядування чи місцевими державними адміністраціями державним майном за загальним правилом та без спеціального делегування повноважень або доручення, є неможливим, оскільки порушуватиме конституційні принципи. У статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не міститься вказівки на те, що органи приватизації, створені місцевою державною виконавчою владою, можуть здійснювати приватизацію державного житлового фонду, який знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій чи установ. У наведених положеннях законодавства для суб`єкта владних повноважень визначено міру дозволеної поведінки, що, враховуючи положення статті 19 Конституції України, зміст правила частини першої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» потрібно розуміти таким чином, що вони не встановлюють дискрецію для органів приватизації, створених органами місцевого самоврядування, на вирішення питання про приватизацію не лише житлового фонду, який перебуває у комунальній власності, а й державного житлового фонду, який належить на праві державної власності і знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій чи установ. Ці норми права встановлюють імперативне правило, що підлягає виконанню, за змістом якого приватизація державного житлового фонду, який належить на праві державної власності і перебуває у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій чи установ, здійснюється органами приватизації, створеними саме цими підприємствами, установами чи організаціями. Отже, приватизація державного житлового фонду, перебуває у державній власності та перебуває у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій чи установ, то уповноваженим органом приватизації належного їм державного житлового фонду буде орган приватизації, створений в таких державних підприємствах, організаціях чи установах, за якими закріплене таке житло. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 листопада 2022 року у справі № 346/4211/21, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 295/6056/17, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 483/183/19, у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 367/8010/16, у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі № 621/2640/18, у постанові Верховного Суду від 15 грудня 2021 року у справі № 347/1370/19. Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про вищу освіту» майно закріплюється за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством. Оскільки спірна квартира належить на праві власності Державі та знаходиться у повному господарському віданні Київського національного університету імені Тараса Шевченка, до комунальної власності не передана, то саме власник або уповноважений ним орган вправі вирішувати питання про передачу її у власність позивачам шляхом приватизації. В такому випадку і Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації не є тим органом, який вправі вирішувати питання про приватизацію спірної квартири, яка належить на праві власності Державі та знаходиться у повному господарському віданні Київського національного університету імені Тараса Шевченка. При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача щодо здійснення приватизації інших квартир, які були передані в приватну власність співробітникам Київського національного університету імені Тараса Шевченка та членам їх родин, оскільки вказані квартири не є предметом позову у даній справі, підстави їх набуття громадянами у власність в порядку приватизації не входять до предмету доказування у цій справі, і, відповідно, суд позбавлений можливості надати оцінку, в тому числі порівняти підстави набуття цих квартир у власність громадянами в порядку приватизації та підстави, з яких відмовлено позивачу у приватизації квартири. Суд враховує, що Київський національний університет імені Тараса Шевченка не надав згоди на приватизацію спірної квартири, внаслідок чого це житло, яке власністю держави, не може бути приватизовано. При цьому, оцінюючи наданий позивачем висновок науково - правової експертизи від 04.09.2025 №126/98-е, суд відзначає, що експерт дійшов висновку, що приватизація квартир, які на праві власності належать державі в особі Міністерства освіти і науки України, знаходяться у повному господарському віданні Київського національного університету імені Тараса Шевченка та надані вищевказаним працівникам університету здійснюється відповідно до законодавства України в порядку поліпшення житлових умов. Зазаначений висновок експерта узгоджується з вищевикладеними висновками суду, оскільки приватизація спірної картири можлива за умови надання Київським національним університетом імені Тараса Шевченка згоди на її приватизацію без чого квартира, яка є державною власністю, не може бути приватизована, оскільки в такому випадку не дотримуються вимоги законодавства України, якими врегульовані зазначені правовідносини. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачам за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed