Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором кредиту №8497882 в розмірі 21 314,00 грн та судові витрати судовий збір 2422,40 грн, та витрати на професійну правничу допомогу 3500 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 29 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №8497882, за умовами якого Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 6500,00 грн строком на 30 днів (з 29 грудня 20254 року по 27 січня 2025 року), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,01% які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 29.71% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1931 грн). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 5,00% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання за договором виконало, разом з тим, відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість за Договором кредиту №8497882 від 29.12.2024 у сумі 21 314,00 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у сумі 6500,00 грн.; заборгованості за процентами у сумі 18,85 грн., заборгованості за комісією у сумі 1931,15 грн.;заборгованості за пенею /неустойкою у сумі 12 864,00 грн. 24 лютого 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено договір факторингу №24/02/25, згідно якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №8497882 від 29 грудня 2024 року. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором кредиту № 8497882 від 29.12.2024, укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] в розмірі 21 314,00 грн. Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 01 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Цією ж ухвалою витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] , а також виписку по вказаному картковому рахунку за період з 29.12.2024 по 0101.2025 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчить зворотнє поштове рекомендоване відправлення, відзиву на позов не подала, із заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2ст. 247ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 29.12.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , укладено Договір кредиту №8497882, за яким кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (кредит) на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Відповідно до умов договору, сума кредиту становить 6500,00 грн, строк кредиту (строк договору) складає 30 днів; процентна ставка/день - 0,01 % фіксована; дата надання кредиту -29.12.2024; дата повернення кредиту-27.01.2025; денна процентна ставка/день - 1%; процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною) -5,00 % ; пеня -5% /день; комісія за надання кредиту 29,71% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1931,15 грн., Пунктом 2.5 Договору кредиту передбачено, що проценти за цим Договором нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування кредитом до повернення, на залишок кредиту, виходячи із строку фактичного користування кредитом до повного повернення заборгованості. Зазначений договір позики укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 140466. Згідно з довідкою ТОВ «Фінекспрес» №КД-000032191/ТНПП від 30.05.2025, [PERSON] надано 6500,00 грн. на банківську карту № [NUMBER] . Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 19.09.2025 №20.1.0.0.0/7-250916/42345-БТ на ім`я [PERSON] банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Отримання відповідачем 29.12.2024 кредитних коштів у розмірі 6500,00 грн. також підтверджується випискою по рахунку клієнта [PERSON] . Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України). Положення ст. 639 ЦК України передбачають, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України). Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Особливості укладання електронного договору визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також, відповідно до частини першої, другої статті шостої ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Як вбачається з матеріалів справи, Договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Електронний кредитний договір [PERSON] підписала шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону Україну «Про електронну комерцію». Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між кредитором та відповідачем кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, умовами якого було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитного договору. Надавши відповідачу кредит на умовах, визначених кредитним договором, позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Разом з тим, відповідач, користуючись отриманими коштами, взяті на себе зобов`язання за умовами укладеного договору належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормою ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст.514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1ст.1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 24 лютого 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було укладено договір факторингу №24/02/25, згідно якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №8497882 від 29 грудня 2024 року Згідно з п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату, у передбачений Договором спосіб. Згідно платіжної інструкції №579934720.1 від 23.05.2025, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» сплатило ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КАРЕДИТІВ» 205127.19 грн. згідно договору факторингу №24/02/25 від 24.02.2025 року. Відповідно з реєстру прав вимоги №22/05/25-01 від 22.05.2025 року, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором про надання кредиту №8497882 від 29.12.2024 у сумі 21314,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 6500,00 грн.; заборгованості за процентами у сумі у сумі 18,85 грн., заборгованості за комісією у сумі 1931,15 грн.;заборгованості за пенею у сумі 12 864,00 грн. Отже, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло статусу нового кредитора по відношенню до [PERSON] у зобов`язанні за договором кредиту №8497882, укладеним 29.12.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] . На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, у зв`язку із чим, суд вважає, що наявна заборгованість за кредитним договором, яка складається з тіла кредиту,процентів за користування кредитом та комісією підлягає стягненню з відповідача на користь позивача як нового кредитора у зобов`язанні. Щодо вимоги позову про стягнення з відповідача 12 864,00 грн. пені суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи зазначене вище, стягнення пені у розмірі 12 864,00 грн. за договором про надання кредиту № 8497882 від 29.12.2024, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» слід стягнути заборгованість за договором про надання кредиту № 8497882 від 29.12.2024 у сумі 8 450,00 грн., яка складається з: з заборгованості за тілом кредиту у сумі 6500,00 грн.; заборгованості за процентами у сумі у сумі 18,85 грн., заборгованості за комісією у сумі 1931,15 грн. Враховуючи, що позов задоволено частково, відповідно до ч.ч.1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: судові витрати по сплаті судового збору у у сумі 960,50 грн., витрати по оплаті правничої допомоги у сумі 1388,00 грн.

Outcome: partial