Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] 30.10.2025 звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона з відповідачем [PERSON] 05.10.2019 зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння та поваги. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства сторони припинили. При цьому, неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом з нею, а відповідач свого обов`язку по утриманню дитини не виконує, весь тягар по утриманню дочки ліг на плачі матері. Тому з огляду на вказані обставини [PERSON] просить суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 03.11.2025 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позовних вимог, просив розгляд справи проводити без його участі. З огляду на вказане суд провів розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони 05.10.2019 зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1631 (а.с. 6, 7). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалось. Шлюбні стосунки між подружжям та ведення спільного господарства фактично припинені, відновлювати їх сторони наміру й бажання не мають. Відповідно до положень ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу. Як зазначає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Вказане свідчить, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, тому, відповідно до ст. 112 СК України, шлюб між сторонами слід розірвати. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. Позивачка [PERSON] в позові просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання\~неповнолітньої дочки\~ [PERSON] \~ в\~розмірі 1/4\~частини усіх\~видів заробітку,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку з мотивів того, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини не виконує хоча є працездатним, працюючим та фізично здоровим, інші особи на утриманні відсутні. На спростування вказаного, відповідачем [PERSON] не надано відповідних доказів. Відповідно до статтей\~180,\~182,\~183 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи викладене, а також той факт, що дитина сторін проживає з матір`ю - позивачкою по справі, розмір аліментів, який остання просить стягнути з відповідача є співмірним та може забезпечити дитині рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Оскільки позов подано до суду 30.10.2025, аліменти з відповідача [PERSON] підлягають стягненню з вказаної дати, оскільки у відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. \~ \~ \~ \~Крім цього, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивачка звільняється від сплати такого. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, статтями 263-265, 273, 279 ч. 5, 354, 355 ЦПК України, суд,

Outcome: approved