Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 01 листопада 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментам, у якому просив: припинити стягнення аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за судовим наказом у справі №485/542/19, провадження №2-н/485/28/19 виданим Снігурівським районним судом Миколаївської області 06.05.2019 р.; звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам за вказаним судовим наказом, яка утворилася за період з 01.07.2019 року; судові витрати покласти на відповідача. Окремо поданою заявою просив викликати та допитати осіб у якості свідків. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у шлюбі з 19.03.2011 року, в якому народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із погіршенням особистих стосунків та фактичним припиненням проживання однією сім`єю, рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12.09.2019 року розірвано шлюб між сторонами. 06.05.2019 року Снігурівським районним судом Миколаївської області видано судовий наказ про стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) [PERSON] , але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.04.2019 року. Про існування судового наказу позивач дізнався після відкриття третьою особою виконавчого провадження №59201467 від 24.05.2019 року. Однак, з початку липня 2019 року діти проживали з позивачем, оскільки відповідач виїхав до іншого місця проживання залишивши дітей з батьком. Відповідачка у цей період витрат на утримання дітей не несла, однак заборгованість зі сплати аліментів позивачу нараховувалася, що обумовило підстави звернення до суду. За викладених обставин, позивач просить суд звільнити його від заборгованості за аліментами, що виникла у період часу з 01.07.2019 року по 20.11.2025 року. На теперішній час місце проживання відповідача невідоме, діти проживають із позивачем та знаходяться на його утриманні, отже відсутні підстави для продовження стягнення аліментів із позивача на користь відповідача, що буде відповідати найкращим інтересам дітей. Таким чином, наявні усі підстави для звільнення позивача від заборгованості по сплаті аліментів та припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей, а наслідком цього є визнання виконавчого документа про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню. Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.11.2024 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу 5-денного строку на усунення недоліків позовної заяви. 05.02.2025 року на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано судді 03.03.2025 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 25.04.2025 року. Представник позивача у підготовче засідання не з`явився, 25.04.2025 року через канцелярію суду позивач подав клопотання про вирішення питання щодо відкладення підготовчого засідання у зв`язку із неявкою відповідача без його участі. Відповідач у підготовче засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача та третьої особи підготовче засідання відкладено на 20.05.2025 року. У зв`язку із зайнятістю Головуючого судді у судовому засіданні з розгляду іншої цивільної справи, підготовче засідання не відбулось. Розгляд справи призначено на 10.06.2025 року. Представник позивача у підготовче засідання не з`явився, 10.06.2025 року через канцелярію суду подав клопотання про вирішення питання щодо відкладення підготовчого засідання у зв`язку із неявкою відповідача без його участі. Відповідач у підготовче засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача та представника третьої особи, підготовче засідання відкладено на 25.08.2025 року. 25.08.2025 року позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Просив розглянути клопотання про виклик свідків. Проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду не заперечував. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.08.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про допит свідків. Підготовче засідання відкладено на 06.10.2025 року. Позивач та його представник у підготовче засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали клопотання про проведення підготовчого засідання без їх участі. Проти закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті не заперечували. У підготовче засідання у час призначений для розгляду справи відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду місцем проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України:\~https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Ухвалою Херсонського міського суду від 06.10.2025 року підготовче провадження закрито справу призначено до розгляду по суті на 27.10.2025 року. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Раніше подали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини своєї неявки не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У зв`язку із неявкою відповідача та представника третьої особи судове засідання відкладено на 01.12.2025 року. 01.12.2025 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, уточнив період звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами. Просив долучити докази до матеріалів справи. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи відповідач повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, направлення СМС-повідомлення, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України:\~https://court.gov.ua/unknown/sud2125. У судове засідання у час призначений для розгляду справи представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Як передбачено п. 2 ч. 7 ст.\~128\~ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Положеннями ст.174\~ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У встановлений процесуальним законодавством строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у відсутності сторони позивача у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів, належне повідомлення про розгляд справи третіх особі та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області розірвано шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 19.03.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №60. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають дітей: -сина, [PERSON] , [INFO] , про що 12.04.2011 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №212 та 25.04.2022 року повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . -доньку, [PERSON] , [INFO] , про що 14.09.2012 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис №600 та 25.04.2022 року повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . 06.05.2019 року Снігурівським районним судом Миколаївської області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) батька, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.04.2019 року та до досягнення старшою дитиною повноліття. 24.05.2019 року старшим державним виконавцем Корабельного районного відділу державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Станченко Анастасією Олександрівною відкрито виконавче провадження №59201467 на підставі судового наказу №485/542/19 від 06.05.2019 виданого 06.05.2019 року Снігурівським районним судом Миколаївської області. Згідно акту про встановлення факту проживання від 03.02.2025 року складеного КК «Сучасне місто» в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] з 01.07.2019 року по цей час. Відповідно до розрахунку заборгованості, зі сплати аліментів складеного старшим державним виконавцем Корабельного ВДВС у місті Херсоні ПМУ МЮ (м.Одеса) Г.Ю. Демчишиною у виконавчому провадженні №59201467 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дітей з 01.04.2019 року станом на 20.11.2025 року складає 314\~203,63 грн. ІV. Оцінка Суду. Частиною 1\~статті 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1\~ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується\~Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. За приписами ч. 3\~ст. 51 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до\~ст.180 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилами ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~статті 188 СК України\~батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 СК України\~за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Подібні висновки викладено КЦС у складі ВС у постанові від 21.11.2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01.08.2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20.09.2018 року у справі №592/2683/17. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Відповідно до ч. 4\~ст. 273 ЦПК України\~якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За змістом цієї норми права, особа, з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, має право на зміну правовідносин, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому, зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Частиною восьмою\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої\~статті 197 СК України\~може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частин другої, четвертої\~статті 29 ЦК України\~фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 160 СК України\~встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч. 3 ст.\~12\~та ч. 1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.\~79,\~80 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. За обставинами цієї справи позивач посилався на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами з 01.07.2019 року та подальше їх стягнення, оскільки у період з 01.07.2019 року та до теперішнього часу неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , повністю знаходяться на його утриманні та вихованні, а відповідач [PERSON] з липня 2019 року покинула сім`ю і її місцезнаходження позивачу невідоме. Враховуючи, що законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому\~статтею 141 СК України\~принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини. Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Заявник вправі звернутися до суду із заявою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 28.06.2023 року у справі №186/126/21 викладено правовий висновок такого змісту: «Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №596/826/21-ц. За встановлених судовим розглядом обставин, Суд вважає істотною обставиною, яка передбачена положеннями частини 2\~статті 197 СК України\~та дає підстави позивачу вимагати звільнення його від сплати заборгованості за аліментами той факт, що діти фактично проживають разом із позивачем з липня 2019 року, що відповідно вказує на знаходження дітей на утриманні позивача, і відповідно за період проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з позивачем, позивач має бути звільнений від сплати нарахованих та не сплачених за цей період аліментів. Згідно положень\~ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Відповідно до п.5 ч.1\~ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є однією з підстав для закінчення виконавчого провадження. Таким чином ефективним способом захисту порушених прав позивача також буде визнання судового наказу №485/542/19, виданого 06.05.2019 Снігурівським районним судом Миколаївської області про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню, оскільки лише припинення стягнення аліментів призведе до закінчення виконавчого провадження за яким з позивача стягуються аліменти. За таких обставин суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.\~133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно квитанції №0.0.3960016798.1 від 21 жовтня 2024 року позивачем сплачено 1 211, 20 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved