Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] в особі представника адвоката Мамай А.С. звернувся до суду з позовною заявою, сформованою в підсистемі «Електронний суд», до [PERSON] та [PERSON] як законного представника малолітнього сина [PERSON] про визначення додаткового строку терміном у три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась [INFO] внаслідок смерті сина [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтований тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , у якого є син [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] . У травні 2022 року [PERSON] , військовослужбовець, пропав безвісті. 15.06.2022 на адресу Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) було направлено лікарське свідоцтво про смерть №901/НЕ від 18.05.2022 року на невідомого чоловіка віком приблизно 2002-1992 року народження. Згідно протоколу пред`явлення трупа для впізнання за фото від 24.03.2023 року, виданого старшим слідчим Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Д.Л. Середенко, особа вказаного вище трупа була встановлена як гр.. [PERSON] , тіло якого було поховано 17.06.2022 року у м. Дніпрі на цвинтарі Краснопілля за кошти місцевих бюджетів. Остаточне лікарське свідоцтво замість попереднього про смерть [PERSON] було видано лише 06.04.2023 року за № 901/НЕ. Відповідно, лише 06.04.2023 року за вих..№ б/н КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР звернулося до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану з листом, в якому просило внести зміни до актового запису №561 від 15.06.2022 року (який був зареєстрований на невстановлену особу) та видати свідоцтво про смерть гр.. [PERSON] , і яке було видано органом РАЦС 06.04.2023 року. Згідно витягу з протоколу №3390 від 02.11.2023 засідання штатної військово-лікарської комісії [PERSON] помер [INFO] від ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків. Таким чином, до 24.03.2023 року особа померлого [PERSON] не була встановлена, а до 06.04.2023 року не видавалось ані остаточного лікарського свідоцтва про смерть, ані самого свідоцтва про смерть [PERSON] . Оскільки дата смерті [PERSON] встановлена станом на 17.05.2022 року, актовий запис №561 про смерть вчинено 15.06.2022 року, а зміни до цього актового запису в частині особи померлого вносились лише 06.04.2023 року, позивачем був пропущений строк для прийняття спадщини після смерті сина. Тому листом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 15.02.2024 року було відмовлено у прийнятті заяви Позивача про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про прийняття спадщини. [PERSON] вважає, що вищезазначені обставини пропуску строку на прийняття спадщини після смерті сина є поважними, тому відповідно до приписів ч.3 ст. 1272 ЦК України просить суд ухвалити рішення про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 19 серпня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у порядку загального позовного провадження. Подалі позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 21 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі, розгляд якої призначено по суті. 02.10.2024 року відповідачка [PERSON] надала заяву до суду про розгляд справи за її відсутності із зазначенням, що проти позову [PERSON] не заперечує. До суду надійшла заява завідувача Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області про розгляд справи без її участі та ухвалення рішення у відповідності з чинним законодавством. 09.01.2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява адвоката Іванова О.А. представника відповідачки [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про надання матеріалів справи для ознайомлення. Однак у\~подальшому а\~ні [PERSON] ,\~а ні\~її представник\~адвокат Іванов\~О.А.\~до суду\~не з`явилися,\~повідомлені про\~час та\~місце розгляду\~справи відповідно\~до вимог\~ст.ст.\~128-131\~ЦПК України,\~заяв про\~відкладення розгляду\~справи \~та відзив\~на позовну\~заяву не\~надали.Відповідно до ч. 6 ст.128 ЦПК України\~судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Як передбачено п. 2 ч . 7 ст.128 ЦПК України\~у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п. 3 ч. 8 ст.128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4\~ст. 130 ЦПК України). Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Суд враховує позицію Верховного Суду у справі №\~911/3142/12\~від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (суду). Крім того, направлені за місцем реєстрації відповідача судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови Верховного Суду від 10.05.2023 №\~755/17944/18\~(61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів, і відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з частиною\~першою\~статті\~15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини\~першої\~статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У статтях\~1216,\~1218 ЦК України\~зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття\~1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини (стаття\~1223 ЦК України). Відповідно до частини\~першої\~статті\~1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1269, частиною\~першою\~статті\~1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина\~перша\~статті\~1272 ЦК України). Згідно з частиною\~третьою\~статті\~1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 липня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Чугуївського міськвиконкому Харківської області [PERSON] народився [INFO] в м. Чугуїв Харківської області, Україна. Його батьками зазначені: батько [PERSON] , росіянин, матір`ю: [PERSON] , українка. Як зазначає позивач та не оспорюється відповідачами [PERSON] , [INFO] , має сина [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] . У травні 2022 року [PERSON] , військовослужбовець, пропав безвісті. Як вбачається з копії листа від 06.04.2023 року № б/н завідувача Новокодацького відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи`ДОР» І.Титарчука на адресу Відділу державної реєстрації актів цивільного стану міститься інформація про те, що 15.06.2022 на адресу Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) було направлено лікарське свідоцтво про смерть №901/НЕ від 18.05.2022 року на невідомого чоловіка віком приблизно 2002-1992 року народження. Згідно протоколу пред`явлення трупа для впізнання за фото від 24.03.2023 року, виданого старшим слідчим Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Д.Л. Середенко, особа трупа встановлена як гр. [PERSON] , [INFO] . Акетовий запис №561 від 15.06.2022 року. Тіло загиблого поховане 17.06.2022 року у м. Дніпро на цвинтарі Краснопілля за кошти місцевих бюджетів. У зв`язку з чим просить внести змінидо актового запису та видати свідоцтво про смерть. Додаток: протокол пред`явлення трупа для впізнання за фото 24.03.2023року; остаточне лікарське свідоцтво про смерть № 901/НЕ від 06.04.2023року. Згідно копії свідоцтва про смерть № 901/НЕ Новокодацького відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи`ДОР» від [INFO] [PERSON] , [INFO] помер під час бойових дій [INFO] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06 квітня 2023 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Харківська область, місто Чугуїв, помер [INFO] у віці 23 років, актовий запис№561. Місце смерті: Україна, Донецька область, Бахмутський район, м. Бахмут. Згідно витягу з протоколу №3390 від 02.11.2023 року засідання штатної військово-лікарської комісії травма солдата [PERSON] ,1999р.н. вибухова травма, інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла. Ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків, яка призвела до смерті [INFO] . Таким чином, судом встановлено, що до 24.03.2023 року особа померлого [PERSON] не була встановлена, а до 06.04.2023 року не видавалось ані остаточного лікарського свідоцтва про смерть, ані самого свідоцтва про смерть [PERSON] . Оскільки дата смерті [PERSON] встановлена станом на 17.05.2022 року, актовий запис №561 про смерть вчинено 15.06.2022 року, а зміни до цього актового запису в частині особи померлого вносились лише 06.04.2023 року, позивачем був пропущений строк для прийняття спадщини після смерті сина. Тому листом завідувача Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Є. Дідік від 15.02.2024 року за № 26-4/01-16 відмовлено у прийнятті заяви [PERSON] про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про прийняття спадщини. Згідно відповіді завідувача Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Є. Дідік від 28.08.2025 № 1342/01-16 після померлого [INFO] [PERSON] в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України(шість місяців), з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини в нотаріальну контору спадкоємці не звертались, але можуть бути спадкоємці, які спадщину прийняли фактично тим, що відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Також відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємцями вважаються малолітні, неповнолітні, недієздатні особи, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків,встановлених частинами другою-четвертою ст. 1273 цього Кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, Верховного Суду у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною. У зв`язку з наведеним суд вважає, що вищезазначені обставини пропуску [PERSON] строку на прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] є поважними, тому відповідно до приписів ч.3 ст. 1272 ЦК України суд ухвалює рішення про визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Outcome: approved