Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відсутність заперечень відповідача Товариство з\~обмеженою відповідальністю «Кошельок» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3487003018-391130\~від\~08 липня 2021 року\~ у розмірі 18 425 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 липня 2021 року\~ між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] , шляхом підписання електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором), був укладений кредитний договір № 3487003018-391130, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 5 500 грн 00 коп. строком на 20 днів. ТОВ «Кошельок» виконало свої зобов`язання за вказаним договором та надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 5 500 грн 00 коп. шляхом перерахування на його банківську картку № [NUMBER] . [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у результаті чого станом на момент подання позовної заяви утворилася заборгованість у загальній сумі 18 425 грн 00 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 5 500 грн 00 коп. та суми прострочених процентів 12 925 грн 00 коп. У зв`язку\~з викладеним,\~позивач просить\~суд стягнути\~з відповідача\~заборгованість у\~зазначеному розмірі,\~а також\~судові витрати,\~що становлять\~2\~422\~грн 40\~коп.\~судового збору\~та 10 000 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу. Відповідач [PERSON] відзиву\~на\~позовну\~заяву\~не\~подавав. ІІ. Процесуальні дії у справі 29 жовтня 2025 року суд ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та постановив здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було запропоновано подати відзив на позовну заяву. Крім того, суд своєю ухвалою за клопотанням позивача витребував докази від банківської установи. 18 та 24 листопада 2025 року надійшли відповіді від банківської установи на виконання ухвали суду від 29 жовтня 2025 року про витребування доказів. Представник позивача Гурський Г.Ю. в позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] не подав відзиву чи інших письмових пояснень, а також не повідомив суд про зміну своєї адреси. Водночас він був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується підписами в отриманні рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень. Отже, суд вжив усіх належних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи та надання йому можливості реалізувати своє право на захист. IІІ. Підстави для ухвалення заочного рішення Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення за наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки; відповідач не подав відзиву на позов; позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. З огляду на встановлені обставини та наявність усіх зазначених підстав, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи відповідно до статей 280281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 08 липня 2021 року між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 3487003018-391130, згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк 20 днів (п.2.1 Договору) надати позичальнику грошові кошти у сумі 5 500 грн 00 коп. (п.1.1 Договору), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу. Процентна ставка становить 1,85 % від кредиту за кожен день користування кредитом, яка розповсюджується на весь період користування кредитом. За понаднормове користування кредитом нараховуються проценти в розмірі 2 % від кредиту за кожен день користування кредитом (п. 3.5 Договору). (а. с. 9 зворотна сторона -13). Відповідно до копії графіку розрахунків за договором про споживчий кредит № 3487003018-391130 від 08 липня 2021 року (Додаток № 1): загальна вартість кредиту становить 7 536 грн 00 коп.; плата за користування кредитом (проценти) становить 2\~035 грн 00 коп.; проценти за користування кредитом 1,85% від суми кредиту. У разі користування кредитом понад строк, вказаний в п. 1.2 Договору, до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою, в порядку передбаченому Договором (а. с. 13). Договір № 3487003018-391130 підписано відповідачем 08\~липня 2021\~року о 09:49:30 шляхом введення одноразового ідентифікатора 9165 через інформаційно-телекомунікаційну систему ТОВ «Кошельок» (а.с. 36-37). Під час підписання договору відповідач повторно підтвердив свої персональні дані та банківські реквізити. Одночасно з укладенням договору відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, згідно з яким він був ознайомлений з інформацією про умови кредитування та вартість кредиту 08 липня 2021 року (а. с. 8-9). На а. с. 20-28 Правила надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Кошельок». 05\~листопада 2025\~року АТ КБ\~«ПриватБанк»\~листом №\~20.1.0.0.0/7- 251031/10628-БТ повідомило суд,\~що на\~ім`я\~ [PERSON] (РНОКПП\~ [NUMBER] )\~було емітовано платіжну\~картку № [NUMBER] (а.с. 54).\~ Також надано виписку по картці № [NUMBER] за період з 07.07.2021 по 09.07.2021 (а.с. 55), яка підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними. Також на підтвердження перерахування коштів відповідачу згідно з кредитним договором № 3487003018-391130 від 08 липня 2021 року позивачем надано копію довідки за підписом керівника відділу АТ «Таскомбанк» та повідомлення ТОВ «Тас лінк», згідно з якими кредитні кошти в сумі 5 500 грн 00 коп. відправлені 08.07.2021 о 09:49:31 [PERSON] через\~платіжну систему\~ТОВ «Тас\~лінк» шляхом\~зарахування на\~карту №\~ [NUMBER] ,\~відправник ТОВ\~«Кошельок» (а.с.18-19). Відповідно до копії розрахунку заборгованості по кредитному договору № 3487003018-391130 від 08 липня 2021 року, наданого ТОВ «Кошельок», станом на 25 жовтня 2021 року загальна заборгованість відповідача становить 18\~425\~грн 00\~коп.,\~яка складається\~з:\~суми прострочених\~платежів по\~тілу кредиту\~ 5\~500\~грн 00\~коп.\~та суми\~прострочених процентів\~ 12\~925\~грн 00\~коп. (а. с. 14-15). Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. На момент розгляду справи відповідач не надав суду жодних доказів сплати зазначеної заборгованості. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Укладення електронного договору про споживчий кредит Загальні вимоги до чинності правочину визначено статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам; волевиявлення сторін має бути вільним та відповідати їхній внутрішній волі; правочин вчиняється у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину не встановлена прямо, але одна зі сторін чи інша заінтересована особа заперечує його дійсність на визначених законом підставах, такий правочин може бути визнано судом недійсним. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Такий договір укладається й виконується у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний електронний документ з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, вважається оригіналом такого документа. Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення до нього. За умови надання доступу до таких документів їх включення не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положення статті 12 зазначеного Закону передбачають, що електронний правочин вважається підписаним у разі використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису; електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора (SMS-коду чи іншого засобу), що дозволяє ідентифікувати користувача; аналога власноручного підпису (факсиміле) за письмовою згодою сторін. Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Суд встановив, що 08 липня 2021 року відповідач у власному особистому кабінеті на офіційному вебсайті ТОВ «Кошельок» добровільно та усвідомлено подав заявку на отримання кредиту № 3487003018-391130. Ця електронна заявка зберігається в особистому кабінеті відповідача на сайті кредитодавця. Після подання заявки ТОВ «Кошельок» надіслало відповідачу одноразовий цифровий код (ідентифікатор) через SMS. Введення відповідачем цього одноразового пароля слугувало підтвердженням акцепту згоди на укладення Договору про споживчий кредит № 3487003018-391130 від\~08 липня 2021 року в електронній формі. Отже, між відповідачем та первісним кредитором було укладено електронний кредитний договір на умовах, відображених у файлах особистого кабінету (текст договору та Правила кредитування). Відповідно до законодавства України, оформлення споживчого кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в письмовій (традиційній) формі власноручним підписом. З матеріалів справи вбачається, що перед укладенням договору відповідач отримав проєкт кредитного договору з усіма додатками в електронному вигляді та ознайомився з його умовами і Правилами надання фінансових кредитів ТОВ «Кошельок», розміщеними на сайті кредитодавця. Це відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими кредитодавець завчасно надає споживачу повну інформацію для прийняття ним обґрунтованого рішення (зокрема, безоплатно надається паспорт споживчого кредиту у визначеній законом формі). Отже, відповідач мав можливість повно і належно ознайомитися з умовами кредитування до моменту укладення договору, що підтверджує усвідомленість його волевиявлення. Згідно з умовами самого Кредитного договору, він містить усі істотні умови і укладений у спосіб та формі, що відповідають вимогам закону. Договором прямо передбачено, що визнання недійсними, нікчемними чи неукладеними окремих його частин або додатків (включно з Правилами) не тягне недійсності чи неукладеності всього договору в цілому. Отже, електронний договір є юридично чинним і обов`язковим для сторін. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором (кодом) по суті є різновидом удосконаленого електронного підпису. Він полягає у використанні алфавітно-цифрового коду, надісланого підписантові через засоби зв`язку (SMS, електронну пошту тощо), для підтвердження волі укласти договір. Такий спосіб автентифікації широко застосовується, зокрема, у сфері мікрокредитування. Дійсність укладення договорів за допомогою ЕЦПО неодноразово підтверджувалася в судовій практиці. Так, у постанові Верховного Суду у справі №?524/5556/19 від 12.01.2021 зроблено висновок, що підписання договору одноразовим паролем-ідентифікатором є належним способом волевиявлення: договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний згідно зі ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічну правову позицію щодо можливості укладення цивільно-правових договорів в електронній формі висловлено у постанові ВС від 16.12.2020 у справі №?561/77/19, де зазначено, що якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому такої форми (ч. 2 ст. 639 ЦК України), а будь-який договір, укладений на підставі ЦК або ГК України, може мати електронну форму і вважається укладеним у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). З огляду на приписи ст. 204 ЦК України існує презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, доки судом не встановлено іншого. У такому випадку відсутні будь-які дані про оспорення чи нікчемність кредитного договору, тому презумпція його чинності не спростована. Отже, всі права та обов`язки сторін за договором підлягають захисту і виконанню на загальних підставах. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що між відповідачем та кредитором ТОВ «Кошельок» було належним чином укладено договір про споживчий кредит № 3487003018-391130 від\~08 липня 2021 року на умовах, визначених сторонами в електронній формі. На підтвердження факту надання кредиту матеріали справи містять документи, за якими відповідачу були перераховані кредитні кошти (сума 5?500 грн 00 коп.) на вказаний ним банківський рахунок. Переказ коштів здійснювався через сертифіковані платіжні системи з дотриманням вимог безпеки (стандарт PCI DSS), що гарантує належне зарахування суми на рахунок позичальника. Відповідач отримав обумовлені договором кошти, у зв`язку з чим зобов`язаний повернути їх та сплатити встановлені договором платежі у визначені строки. Розрахунок заборгованості та доказування її розміру Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 9.01.2020 у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені\~законом\~(розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та\~договірні\~(розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (пункти 1, 2 частини першої\~статті 264 ЦПК України). Звертаючись із\~позовом,\~ТОВ «Кошельок» просило\~суд стягнути\~із відповідача на свою\~користь заборгованість\~за кредитним\~договором\~ № 3487003018-391130 від\~08 липня 2021 року у розмірі 18 425 грн 00 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 5 500 грн 00 коп. та суми прострочених процентів 12 925 грн 00 коп. Відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 5 500 грн 00 коп. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] на користь кредитора ТОВ «Кошельок» матеріали справи не містять. За таких\~обставин,\~суд приходить\~до висновку\~про наявність\~правових підстав\~для стягнення\~з відповідача\~на користь\~ТОВ «Кошельок»\~заборгованості за\~тілом кредиту\~у розмірі\~5\~500\~грн 00\~коп. Стосовно заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 12 925 грн 00 коп., суд проаналізувавши умови договору та надані розрахунки, приходить до наступних висновків. Так, у кредитному\~договорі\~ № 3487003018-391130 від\~08 липня 2021 року сторонами узгоджено, що кредит надається строком на 20 днів (лояльний період) до 27.07.2021 включно. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу за користування кредитними коштами протягом лояльного періоду (08.07.2021 по 27.07.2021) були нараховані відсотки в сумі 2 035 грн 00 коп. Вказані відсотки нараховані відповідно до умов договору з розрахунку 1,85 % від суми кредиту за кожен день користування. Відповідно до п. 3.6. Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком продовження строку користування кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду (п. 3.7. Договору); з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю 2 % процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 3.8. Договору). Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. За кредитним договором № 3487003018-391130 від\~08 липня 2021 року ТОВ «Кошельок» надало [PERSON] кредит 08 липня 2021 року. Як видно з наданого кредитором розрахунку заборгованості, з 08 до 27 липня 2021 року включно тривав лояльний період кредитування (20 днів), під час якого ТОВ «Кошельок» нараховувало [PERSON] проценти за ставкою 1,85 % від суми кредиту за кожен день строку користування кредитом у розмірі 101 грн 75 коп. на день. Оскільки 27 липня 2021 року [PERSON] не повернув кредит і продовжив користуватися кредитними коштами, то відповідно до пункту 3.6. кредитного договору строк кредитування був продовжений (пролонгований). Відтак строк кредитування за кредитним договором № 3487003018-391130 тривав\~з 07 липня до\~25 жовтня 2021 року,\~тобто в\~межах строку\~дії лояльного періоду (20 днів) та строку пролонгації\~(90 днів від дати закінчення лояльного періоду),\~внаслідок чого\~ТОВ «Кошельок»\~правомірно нарахувало\~ відсотки \~за продовжений строк користування кредитними коштами. Водночас проаналізувавши наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсотками за період з 28 липня 2021 по 25 жовтня 2021 року, суд встановив, що він не відповідає умовам п. 3.8 Договору, розділу 4 та 6 Паспорту кредиту, п. 4 графіку розрахунків, якими встановлено, що після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю 2 % процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Так з наданого позивачем розрахунку вбачається, що з 28 липня до\~25 жовтня 2021 року,\~тобто в\~межах строку пролонгації\~(90 днів від дати закінчення лояльного періоду), ТОВ «Кошельок» нараховувало [PERSON] проценти за ставкою 2,2 % від суми кредиту за кожен день строку користування кредитом у розмірі 121 грн 00 на день, що суперечить вказаним вище умовам кредитного договору, паспорту кредиту та графіку розрахунків. За вказаних обставин суд вважає за необхідне провести власний розрахунок: 5\~500 грн*2%/100*90 днів = 9\~900 грн 00 коп., що підлягає стягненню з відповідача як сума заборгованості за користування кредитними коштами за період з 28 липня до\~25 жовтня 2021 року. Отже, загальна сума заборгованості відповідача за відсотками становить 11\~935 грн 00 коп. (2\~035 +9\~900). Доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] на користь ТОВ «Кошельок» матеріали справи не містять. Висновки суду Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором\~№ 3487003018-391130 від\~08 липня 2021 року\~у розмірі 17 435 грн 00 коп., яка складається: 5 500 грн 00 коп.\~- заборгованість за тілом кредиту, 11\~935 грн 00 коп.\~- заборгованість за відсотками. В іншій\~частині,\~а саме\~стягнення нарахованої ТОВ «Кошельок» заборгованості за відсотками в розмірі 990 грн 00 коп., позов задоволенню не підлягає. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Щодо витрат на правничу допомогу Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем подано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу (а.с. 34-35, 38). Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК\~України,\~інші\~судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом\~справи,\~покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з тим, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Зокрема, аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80) від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36) від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 26.02.2015, у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні обґрунтованого розміру витрат на правову допомогу необхідно враховувати наступні фактори: обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення, ступінь складності та новизни правових питань, які стосуються доручення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання у звичайному часовому режимі; необхідність виїзду у відрядження; роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; професійний досвід, науково-теоретична підготовка, значні професійні здібності тощо. Жодний з цих факторів не має самодостатнього значення і вони підлягають врахуванню в їх взаємозв`язку щодо обставин кожного конкретного випадку. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial