Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом. В обґрунтування якого зазначено, що він є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] , що вбудоване в перший поверх 5-ти поверхового житлового будинку, після реконструкції квартири, загальною площею 30,5 м2, в якому знаходилась перукарня. На підставі договору міни, від 07 червня 2007 року він став власником однокімнатної квартири, розташованої на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, жилою площею 15,8 кв. м., загальною площею 28,4 за адресою: [ADDRESS] . Суміжна, квартира була придбана для розширення перукарні. Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 10 жовтня 2007 року № 676, квартира [ADDRESS] , площею 28,4 кв. м., була виведена з житлового фонду. 12 червня 2009 року позивач отримав дозвіл на виконання будівельних робіт № 103 від Криворізького регіонального відділу інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю у Дніпропетровській області по об`єкту «Реконструкції нежитлових приміщень (колишня квартира [ADDRESS] під приміщення перукарні (розширення існуючої перукарні). Вказано у позові, що він, [PERSON] , процедуру для прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не дотримався з причини сімейних обставин, але має дійсний та підписаний підпис акт готовності об`єкта до експлуатації за 2009 році, та це свідчить про дотримання всіх вимог містобудівного законодавства під час реконструкції. На підставі вказаного просить суд позов задовольнити. Ухвалою суду від 09 червня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 17 червня 2025 року представник відповідача направили до суду відзив на позов, зазначивши, що вони просять відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав того, що позивачем не витриманий порядок для реєстрації нерухомого майна. Ухвалою суду від 28 серпня 2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Представника відповідача просив суд відмовити у позові, та при ухваленні рішення прийняти до уваги позицію, викладену у відзиві на позов. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] , що вбудоване в перший поверх 5-ти поверхового житлового будинку, після реконструкції квартири, загальною площею 30,5 м2, в якому знаходилась перукарня. На підставі договору міни, укладеного з гр. [PERSON] посвідченого 23 травня 2007 року державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі 2-1468, 07 червня 2007 року [PERSON] зареєстрований власником однокімнатної квартири, розташованої на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, жилою площею 15,8 кв. м., загальною площею 28,4 за адресою: [ADDRESS] . Суміжна, квартира була придбана для розширення перукарні. Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради від 10 жовтня 2007 року № 676, квартира [ADDRESS] , площею 28,4 кв. м., була виведена з житлового фонду. 12 червня 2009 року [PERSON] отримав дозвіл на виконання будівельних робіт № 103 від Криворізького регіонального відділу інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю у Дніпропетровській області по об`єкту «Реконструкції нежитлових приміщень (колишня квартира [ADDRESS] під приміщення перукарні (розширення існуючої перукарні) Строк дії дозволу грудень 2009 року. Згідно вимог ст. 28 Закону України "Про планування і забудову територій" N 1699-III від 20 квітня 2000 р. з наступними змінами і доповненнями ( далі- Закон №1699) (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), проектна документація на будівництво об`єктів містобудування розробляється згідно з вихідними даними на проектування з дотриманням вимог державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови та затверджується замовником в установленому законом порядку. Порядок розроблення, погодження і затвердження проектної документації на будівництво об`єктів містобудування встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань архітектури та містобудування. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 30-1 Закону N 1699 прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю з урахуванням частини четвертої цієї статті. Сертифікат відповідності - документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Для одержання сертифіката відповідності замовник або уповноважена ним особа подає до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, яка надала дозвіл на виконання будівельних робіт, письмову заяву, до якої додаються: проектна документація на будівництво об`єкта, погоджена та затверджена в установленому законодавством порядку; акт готовності об`єкта до експлуатації, підписаний генпроектувальною та генпідрядною організаціями, субпідрядними організаціями, що здійснювали будівництво, генпроектувальною організацією, замовником, страховою компанією (якщо об`єкт застрахований). Частиною 5-11 ст. 30-1 Закону N 1699 визначено, що розгляд заяви, прийняття рішення про видачу сертифіката відповідності або відмову в його видачі, реєстрація виданих сертифікатів відповідності та відмов у їх видачі здійснюються інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Відмова у видачі сертифіката відповідності інспекцією державного архітектурнобудівельного контролю надається заявнику в письмовому вигляді з мотивованим обґрунтуванням та рекомендаціями щодо усунення виявлених порушень. Підставами для відмови у видачі сертифіката відповідності є: неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката відповідності; виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; невідповідність об`єкта погодженій та затвердженій проектній документації на будівництво цього об`єкта та вимогам державних будівельних норм, стандартів і правил. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата видачі зареєстрованого сертифіката відповідності. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів будівництва забороняється. Сертифікат відповідності є підставою для укладання договорів про постачання на ці об`єкти необхідних для їх функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії тощо, включення даних про цей об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на цей об`єкт. Згідно п. 1-2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2008р. N 923 (далі- Порядок N 923) (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин) цей Порядок установлював механізм та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, що видається Держархбудінспекцією та її територіальними органами (далі - інспекція). Пунктом 3 Порядку N 923 визначено, що для одержання сертифіката відповідності замовник або уповноважена ним особа подає письмову заяву згідно з додатком 2 інспекції, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт, або інспекції за місцем розташування закінченого будівництвом об`єкта, якщо проводилися будівельні роботи, на виконання яких не вимагається дозвіл, або будівельні роботи проводилися на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства. До заяви додаються: проектна документація, затверджена в установленому законодавством порядку; акт готовності об`єкта до експлуатації, підписаний генпроектувальною та генпідрядною організаціями, субпідрядними організаціями, що здійснювали будівництво, замовником, страховою компанією (у разі, коли об`єкт застрахований) за формою згідно з додатком 3. Прийняття в експлуатацію приватних житлових будинків садибного типу, дачних і садових будинків, господарських споруд, прибудов, будівництво яких здійснено без залучення підрядних організацій, проводиться за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об`єктів. Документи приймаються посадовою особою інспекції в дозвільному центрі за місцем розташування закінченого будівництвом об`єкта. Проте позивач [PERSON] вищезазначеної процедури для прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не дотримався, сам факт підпису акту готовності об`єкта до експлуатації в 2009 році не свідчить щодо дотримання всіх вимог містобудівного законодавства під час реконструкції, оскільки пунктом 7 цього Порядку N 923, у разі коли подана замовником заява з документами, що додаються до неї, відповідає вимогам пунктів 3 і 4 цього Порядку, інспекція проводить підсумкову перевірку відповідності збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил та готовності його до експлуатації, яка розпочинається не пізніше ніж на третій робочій день після реєстрації заяви. Така перевірка не відбулась. Позивач посилається на норми Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №461 (далі Порядок №461) та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI (далі- Закон №3038-VI), які не були чинні на момент виникнення спірних правовідносин так як оформлення акту готовності у 2009р. Крім того слід зауважити, що згідно із абз.1 ч.2 ст.39 Закону №3038-VI, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру». Згідно із п.60 Порядком ведення Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, затвердженого постановою КМУ від 26 червня 2021р. №681, акт готовності об`єкта до експлуатації створюється виключно з використанням Реєстру будівельної діяльності електронної системи. Враховуючи те, що форма акту готовності об`єкта до експлуатації, затверджена Порядком №461 (у додатку №7) та створюється за допомогою Реєстру будівельної діяльності виключно у електронній формі. Позивачем не надано будь-якого доказу на підтвердження того, що об`єкт нерухомого майна на даний час відповідає будівельним та ішим вимогам та готовий до експлуатації, надана технічна документація вказує про реконструкцію нежитлового приміщення станом на виконання робіт, а саме на 2009 рік, і тому. Таким чином позивачем не доведені підстави для визнання дійсним акту готовності об`єкта до експлуатації за 2009 року. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд доходить висновку про недоведеність позовних вимог, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати у виді сплати судового збору покладаються на позивача. На підставі

Outcome: dismissed