Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 30.01.2022 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір про надання кредиту № 378738-КС-003, Договір був укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 13000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності (Далі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі Правила, а разом Договір). Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0,86362667 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 13000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 378738-КС-003 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 378738-КС-003 Позичальника [PERSON] , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 378738-КС-003 Позичальника [PERSON] , Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 378738-КС-003 на загальну суму 2400,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 04.09.2025 року утворилась заборгованість за Договором № 378738-КС-003 про надання кредиту, в розмірі 31 346,93 грн., що складається з: - Суми прострочених платежів по тілу кредиту 12 867,73 грн.; - Суми прострочених платежів по процентах 17 225,15 грн.; - Суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн.; - Суми прострочених платежів за комісією 1 254,05 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за кредитним Договором № 378738-КС-003 у загальному розмірі 31 346,93 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.09.2025 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25.09.2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наступну інформацію та документи: 1) письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); 2) письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] , за період з 30.01.2022 року (дата видачі кредиту) по 17.07.2022 року (дата закінчення терміну кредитування). Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. 16.10.2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона зазначає, що позовні вимоги визнає частково. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що з 15.08.2023 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Чоловік перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині [NUMBER] з 13.07.2023 року по теперішній час. Позивач у своєму позові просить стягнути заборгованість за Договором №378738-КС-003 про надання кредиту від 30.01.2022 року у розмірі 31 346,93 грн. Сума заборгованості складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 12 867,73 грн., суми прострочених платежів по процентах - 17 225,15 грн. та суми прострочених платежів за комісією -1 254,05 грн. Позовні вимоги визнає лише частково, а саме щодо стягнення з неї 12 867,73 грн. прострочених платежів по тілу кредиту. Всі інші вимоги є незаконними та такими що суперечать чинному законодавству України, а саме пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 28.10.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначає, що у Відзиві на позовну заяву сторона Відповідача не заперечує наступних юридичних фактів: Укладення Кредитного договору з Позивачем; Отримання кредитних коштів за Кредитним договором; Здійснення платежу за Кредитним договором; Наявність заборгованості за Кредитним договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Кредитним договором, Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату на загальну суму 2 400,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов Кредитного договору, Відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання факту укладення Кредитного договору і, відповідно, визнання правомірності вимог Позивача щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором. Крім того, представник позивача зазначає, що поширення дії ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на дружин та чоловіків військовослужбовців щодо не нарахування штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом відбулося лише з набранням чинності Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», що відбулося 18.05.2024 р. У всіх попередніх редакціях Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які були чинними протягом строку дії Кредитного договору укладеного між Позивачем та Відповідачем, ч. 15 ст. 14 цього закону не містила згадку про те, що штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом не нараховуються дружинам та чоловікам військовослужбовців. У ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йдеться саме про НЕ НАРАХУВАННЯ процентів (після набрання чинності змін до цієї норми), а не про списання всіх процентів, які були нараховані до набрання чинності змін до цієї норми. 30.01.2022 р. між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та Відповідачем було укладено Кредитний договір. Відповідно до п. 1. Кредитного договору, термін дії Договору: до 17.07.2022 р. Стороною Відповідача разом із відзивом на позовну заяву було надано копію свідоцтва про шлюб, копію довідки та копію посвідчення УБД. Із наданої копії свідоцтва про шлюб вбачається, що Відповідач уклала шлюб із [PERSON] 15.08.2023 р., тобто, після закінчення строку дії Кредитного договору (17.07.2022 р.). Із наданої копії довідки вбачається, що зазначена особа перебуває на військовій службі з 13.07.2023 р., тобто, після закінчення строку дії Кредитного договору (17.07.2022 р.). Із наданої копії посвідчення УБД вбачається, що дане посвідчення було видане зазначеній особі 23.07.2024 р., тобто, після закінчення строку дії Кредитного договору (17.07.2022 р.). З наданих стороною Відповідача документів неможливо встановити, чи є невідома особа, про яку йдеться у вищезазначених документах, справді чоловіком Відповідачки, оскільки, у наданих документах відсутній РНОКПП цієї особи, дата її народження, адреса реєстрації тощо. Одного тільки прізвища, ім`я та по-батькові недостатньо для ідентифікації особи. Сторона Відповідача не надала жодних належних, достовірних та достатніх доказів того, що справді саме чоловік Відповідачки перебував на військовій службі саме протягом строку дії Кредитного договору, а саме з 30.01.2022 р. по 17.07.2022 р., що було б правовою підставою для застосування норми ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів дружині військовослужбовця. Зважаючи на те, що відповідач була належним чином повідомлена про розгляд справи, сторони висловили свої позиції по справі та на їх обґрунтування надали необхідні, на їх думку докази, тому суд ухвалив рішення згідно наявних у справі доказів. Враховуючи те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 30.01.2022 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір № 378738-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), підписаний одноразовим ідентифікатором, що вбачається з копії даного договору та додатків до нього (а.с. 22-26). Відповідно до умов даного договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 13000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та договором про надання кредиту. Строк кредиту 24 тижні. Процента ставка фіксована та становить: 0,86362667 % в день. Комісія за надання кредиту складає 1950,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту 13000,00 грн. Термін дії договору до 17.07.2022 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту становить 28560,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 3571,87 процентів. Пунктом 2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Згідно копії анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи https://my.bizpozyka.com) від 31.07.2025 року виданою ТОВ «БІЗПОЗИКА» така містить анкетні дані позичальника [PERSON] та номер банківської картки для перерахунку коштів [NUMBER] (а.с. 21). Згідно копії квитанції №488496525 від 30.01.2022 року (а.с. 27), листа АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» №20.1.0.0.0/7-250925/67687-БТ від 30.09.2025 року та виписки по рахунку [PERSON] , на ім`я [PERSON] було емітовано карту № [NUMBER] та 30.01.2022 року на дану карту було зарахування коштів у сумі 13000,00 грн. Відповідно до копії розрахунку заборгованості за кредитним договором № 378738-КС-003 від 30.01.2022 року та довідки про стан заборгованості за даним договором (а.с. 28-30), заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 08.09.2025 року становить 31346,93 грн., з яких: - заборгованість по тілу кредиту 12867,73 грн.; - заборгованість за процентами 17 225,15 грн.; - заборгованість за комісією за видачу кредиту 1254,05 грн. \~ \~ \~ \~Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.08.2023 року, [PERSON] та [PERSON] 15.08.2023 року зареєстрували шлюб та відповідач змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З копії довідки №20812 від 04.08.2025 року виданою військовою частиною [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині [NUMBER] з 13.07.2023 року. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом ч. 2 ст. 1050, ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком чи фінансовою установою, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк чи фінансова установа має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку, фінансової установи) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~- військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2022 року між [PERSON] та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», в електронній формі було підписано договір № 378738-КС-003 року про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма). З копії даного договору вбачається, що сума кредиту наданого відповідачу становить 13000,00 грн., строк кредитування 24 тижні. Процента ставка фіксована та становить: 0,86362667% в день. Комісія за надання кредиту складає 1950,00 грн. Даним договором сторони погодили розмір кредиту, строк його повернення та вартість плати за користування кредитом. Таким чином суд зауважує, що кредитний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на виконання своїх зобов`язань за договором перерахувало на картковий рахунок відповідача кредитні кошти. Відповідач належно і у доступній формі ознайомилася з усіма умовами договору, тарифами кредитора, повністю і однаково з кредитором їх розуміла, вважала їх справедливими, адекватними, розумними і жодних заперечень не мала. Надаючи свої персональні дані, проставивши електронний підпис у договорі, врешті решт отримала кредитні кошти, фактично підтвердивши реальність кредитного договору та висловила свою згоду з їх умовами. Вибір контрагента правочину та договір з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підписані відповідачем добровільно, волевиявлення позичальника було вільним, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин, відповідало її внутрішній волі та намірам безумовного і реального виконання взятих на себе зобов`язань. Більш того, зі змісту відзиву на позовну заяву, вбачається, що відповідач не заперечує факт укладання кредитного договору, отримання кредитних коштів та проведеним позивачем розрахунком заборгованості, а лише висловлює свою незгоду щодо стягнення з неї відсотків за користування позикою, оскільки таке стягнення, на її думку, суперечать пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У порушення зазначених вище норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за зазначеним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про добровільне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. З аналізу долучених до матеріалів справи доказів, суд погоджується з аргументами позивача, а також проведеним ним розрахунком заборгованості відповідача та вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами факт, що сторонами погоджено розмір наданого кредиту, розмір, підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами та інші платежі відповідно до умов договору. Тому слід стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 31346,93 грн. На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню. Щодо обґрунтованості посилань відповідача на те, що оскільки вона є дружиною військовослужбовця, а тому нарахування відсотків є неправомірним, суд зауважує наступне. Як вбачається з матеріалів справи, договір позики укладено 30.01.2022 року та строк його дії 24 тижні. В цей період відповідач не перебувала у зареєстрованому шлюбі зі своїм чоловіком [PERSON] , який з 13.07.2023 року почав перебувати на військовій службі, оскільки шлюб між ними було зареєстровано лише 15.08.2023 року, а тому дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не може поширюватись на цей період, оскільки договір позики був укладений до набуття відповідачем статусу дружини військовослужбовця. У період виконання умов договору відповідач також не мала статусу дружини військовослужбовця. З моменту, коли відповідач набула статусу дружини військовослужбовця, позивачем не здійснювалося нарахування відсотків та жодних штрафних санкцій. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (а.с. 20). Враховуючи викладене, а також те, що позов задоволено повністю, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved