Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В позові зазначає, що з відповідачем по справі [PERSON] з 2016 по 2022 роки позивач перебувала в фактичних шлюбних стосунках. [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Дитина проживає разом з позивачем за адресою : [ADDRESS] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2022 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] щомісяця розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття. Спільне життя з відповідачем не склалося, з 2022 року позивач з відповідачем проживають окремо. У сторін погіршилися стосунки, збільшилась кількість сварок. Між позивачем та відповідачем виник спір, щодо постійного місця проживання дитини. Відповідач військовослужбовець військової частини [NUMBER] . Відповідач постійно телефонує позивачу, погрожує відібрати у неї дитину. В присутності дитини ображає її, принижує людську гідність. Жодного разу позивач не заперечувала, щоб батько спілкувався з сином. На підставі вищезазначеного позивач просить суд: визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 28.02.2025 28.02.2025 року підготовче судове засідання відкладено на 23.04.2025 року у із неявкою відповідача. Ухвалою суду від 23.04.2025 року закрито підготовче судове засідання, судове засідання призначено на 16.06.2025 року. Ухвалою суду від 16.06.2025 року залучено районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району як органи опіки та піклування, судове засідання відкладено на 19.09.2025 року. 21.07.2025 року від відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій викладено клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.61). Ухвалою суду від 19.09.2025 року витребувано у районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району як органу опіки та піклування висновок про доцільність визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Судове засідання відкладено на 25.11.2025 року. 16.10.2025 року до суду надійшов вказаний висновок. У судове засідання 25.11.2025 року сторона позивача не з`явилася, у матеріалах справи наявна заява від 25.11.2025, за змістом якої просять здійснювати розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Інші учасинки в судове засідання не зявилися, матеріали справи містять заяви про розляд справи за їх відсутності. Враховуючи повторну неявку відповідача, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 10). Дитина на час розгляду справи проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2022 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] щомісяця розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-14). Відповідно до виписного епікризу від 22.07.2022 року дитина має діагноз неврозподібний стан, заїкання (а.с. 15). Відповідно до довідки з Комунального закладу дошкільної освіти «Ромашка» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області повідомлено, що [PERSON] , [INFO] дійсно відвідував Комунальний заклади дошкільної освіти «Ромашка» Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області з І8 серпня 2021 року по 3І травня 2023 року. Під час перебування в дошкільному закладі дитиною опікувалися її батько [PERSON] і мати [PERSON] . Батьки займалися розвитком своєї дитини, приймали активну участь в житті дошкільного заклад. Батько дитини, [PERSON] , часто приводив дитину в дитячий садочок, завжди цікавився справами дитини у садочку, ніколи не відмовляв у допомозі дошкільному закладу, якщо на те була потреба, завжди був чемний та привітний. Навіть під час служби в ЗСУ прислав прапор України з підписами побратимів для дошкільного закладу. Батьки добре опікувалися сином (а.с. 22). У характеристиці з Запорізької гімназії № 58 вказано наступне: [PERSON] навчається в Запорізькій гімназії 58 Запорізької міської ради першого класу Дитина навчається повну міру своїх сил, але потребує постійного контролю зі сторони дорослих. Має довільну зорову пам`ять, добре запом 'ятовує учбовий матеріал. Проявляє здібності до вивчення математики. На уроках активний, завдання виконує старанно. До виконання доручень [PERSON] ставиться сумлінно. Веселий, товариський, самостійний. Правила поведінки виконує на вимогу вчителя. Має багато друзів та підтримує дружні стосунки з ними. Батько [PERSON] батьківські збори не відвідував, навчанням сина у вчителів не цікавиться, з класним керівником не знайомився і і жодного разу не був у гімназії Вихованням дитини займається мати [PERSON] (а.с. 23). За приписами ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Положеннями частин 1, 2 ст. 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З аналізу практики Європейського суду з прав людини встановлено, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення ч.1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Крім того, поняття «розлучення дитини та матері» не є тотожним поняттю «визначення різних місць проживання матері та дитини», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином, положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до висновку від 14.10.2025 районна адміністрації по Вознесенівському району Запорізької міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Як зазначено у висновку, під час виходу за місцем проживання матері та дитини проведено бесіду із малолітнім [PERSON] . Під час бесіди останній повідомив, що бажає проживати із матірю, йому з нею комфортно, вона про нього дбає, виховує та утримує. Зі слів [PERSON] , із батьком він спілкується по телефону приблизно раз на місяць, дитину влаштовує це, жити з батьком хлопчик не має бажання. Враховуючи наведене, судом визнано за недоцільне здійснювати допит малолітньої дитини під час розгляду справи, оскільки, на переконання суду, вимоги ст.171 СК України щодо врахування її думки при вирішенні питань, що стосуються її життя, дотримані. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи що дитина проживає разом із матір`ю, а також те, що мати добросовісно виконує батьківських обов`язків, створенні для дитини необхідні умови для проживання та розвитку, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю. За ч.1 ст.141 ЦПКсудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідност. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved