Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Описова частина рішення: 13.10.2025 представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до Радехівського районного суду Львівської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2025 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 03.05.2019 між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Вказаний шлюб зареєстрований Виконавчим комітетом Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 02. У шлюбі в сторін народилося 2 дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] проживали у шлюбі 6 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. Однак, останні роки позивач та відповідач не можуть як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Збереження сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим та буде суперечити інтересам позивача та дітей. Спільні діти, що були народжені за час шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають та будуть проживати із позивачем.\~ Між сторонами на момент пред`явлення позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дітей. Просить суд шлюб між [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 03 травня 2019 року Виконавчим комітетом Лопатинської селищної ради Радехівського району, актовий запис за №02 - розірвати. Стягнути із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Заяви (клопотання) учасників справи 17.10.2025 від представника позивача [PERSON] надійшла заява, де представник вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, відносно прийняття заочного рішення не заперечує (а.с.32). Процесуальні дії у справі 21.10.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь № 1914701 від 21.10.2025 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Суддя своєю ухвалою від 14.10.2025 залишив матеріали позовної заяви без руху, 17.10.2025 представником позивача такі усунені (суддя Патинок О.П. 20.10.2025 перебувала на навчанні). Суддя своєю ухвалою від 21.10.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.37). Суд своєю ухвалою від 11.11.2025 відклав судове засідання у зв`язку із неявкою відповідача. Попередив відповідача про наслідки неявки в наступне судове засідання. Судом здійснено виклик відповідача до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.43). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, у судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подавав. 01.12.2025 постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явились. Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що згідно копії паспорта № [NUMBER] від 18.10.2021 [PERSON] народився [INFO] (а.с.9). Як вбачається із копії паспорта № [NUMBER] від 21.06.2019 [PERSON] народилася [INFO] (а.с.6). Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 03 травня 2019 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 03 травня 2019 року у Виконавчому комітеті Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис №02. Після державної реєстрації прізвище чоловіка та дружини « [PERSON] » (а.с.10. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] сторони по справі , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09 жовтня 2019 року (а.с.11). Згідно завіреної копії перекладу з польської на українську мову свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.08.2022 [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-16). Як вбачається із витягу з реєстру територіальної громади №2023/003547875 від 08.05.2023 [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно до довідки виданої адміністратором ЦНАП Н.Безпалько №06/38-1031 [PERSON] . [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] . Разом з нею зареєстровані і проживають: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] (а.с.19). Із довідки про реєстрацію місця проживання особи №483 від 09.10.2023 вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони тривалий час спільно не проживають, з того часу подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а їх сім`я фактично розпалася й подальше подружнє життя є неможливим. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, враховуючи дійсні взаємовідносини, які склалися між сторонами, суд вважає, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася, проживають окремо, спільного подружнього життя не ведуть, спільного господарства також, збереження сім`ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Щодо вимоги про стягнення аліментів, то відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивач як на підставу своїх позовних вимог вказує на невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати неповнолітній дітей, що передбачено ст. 180 СК України. Із наведеного вбачається, що між сторонами виник спір щодо невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати дітей у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, за умови, що він може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальний та сімейний стан позивача, перебування на її утримання двох дітей, законодавче встановлення розміру аліментів на одну дитину та законодавче обмеження загального розміру відрахувань із заробітної плати у виді 50%, обов`язок обох батьків утримувати дітей, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача, позивача по справі. Згідно ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує судові витрати з відповідача на користь позивача за вимогу про розірвання шлюбу. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок. Резолютивна частина рішення:

Outcome: approved