Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

В липні 2025 року КП «Київтеплоенерго» звернулось до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що з 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01.11.2021 позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Відповідачі від послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 від послуг з ТЕ/ПГВ у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялась, були споживачами послуг, які надавалися за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду з даної позовної заяви, позивач зазначає, що належним чином надавав послуги в будинок, в якому розміщена квартира споживачів. Проте відповідачі у порушення вимог чинного законодавства у сфері комунальних послуг своєчасно не сплачували за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 28.02.2025 складає 63809,98 грн.. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідачів вищевказану заборгованість, а також судові витрати. Ухвалою від 25.04.2025 відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. 29.05.2025р. від відповідача [PERSON] надійшов Відзив на позовну заяву. У Відзиві відповідач зазначає, що в його квартирі з 2015р. встановлено бойлер для підігріву холодної води, а тому послуги з постачання гарячої води в його квартирі не споживаються. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення плати за гарячу воду. Також посилався на те, що між ним та позивачем не укладався договір на надання послуг з постачання теплової енергії (опалення), тому вважав вимоги позивача про стягнення плати за теплову енергію такими, що не ґрунтуються на законі. У відзиві відповідач [PERSON] звертав увагу суду на те, що у квитанціях, які йому направлялися на оплату, зазначалося кількість зареєстрованих осіб - 5 осіб. Втім, [PERSON] померла [INFO] та на дану особу не повинна була нараховуватися плата за споживання гарячої води. Відтак, просив відмовити у задоволенні позову про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, оскільки такі ним не споживалися; крім того, у квитанціях за березень, квітень 2025р. заборгованість з постачання теплової енергії та постачання гарячої води не значиться. У судових засіданнях неодноразово оголошувалася перерва для здійснення перерахунку заборгованості, у зв`язку з доведеним факту смерті [PERSON] та з метою перевірки відомостей про те, чи повідомляли мешканці квартири [ADDRESS] позивача про те, що не користуються гарячою водою, оскільки встановили бойлер, та чи передавали показники лічильника щомісячно зі значенням - 0. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] ходив Центр обслуговування клієнтів та йому було здійснено перерахунок заборгованості. 29 вересня 2025р. до суду надійшли додаткові письмові пояснення позивача, у яких розмір позовних вимог було зменшено. У письмових поясненнях позивач обґрунтовує методику нарахування плати за спожиту теплову енергію, а також зазначає, що до квітня 2021 року згідно з даними програмного комплексу для проведення розрахунків за житло-комунальні послуги в квартирі [ADDRESS] облік споживання гарячої води здійснювався двома індивідуальними засобами обліку гарячої води: зав.№6405714, дата останньої метрологічної повірки 21.11.2006; зав.№6393334, дата останньої метрологічної повірки 19.07.2021. До квітня 2020 року в зв`язку ненаданням показників індивідуальних засобів обліку гарячої води нарахування за послугу з постачання гарячої води по вищезазначеній квартирі проводились відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 згідно з показаннями будинкового засобу обліку як для квартири, яка не має квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири. Позивач звертав увагу на те, що власником квартири не було надано докази про зміну кількості проживаючих в квартирі. З квітня 2020 року нарахування плати за отриману послугу з постачання гарячої води по вищезазначеній квартирі проводились відповідно до наданих власником зазначеної квартири показників індивідуальних засобів обліку гарячої води, при ненаданні показників нарахування плати за отриману послугу з постачання гарячої води по вищезазначеній квартирі здійснювалось по середньодобовому споживанню відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». На початку квітня 2021 року в зв`язку з завершенням терміну дії метрологічної повірки одного з двох індивідуальних засобів обліку гарячої води, обидва індивідуальні засоби обліку відповідно до п.11 Порядку оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку, затвердженого наказом Міністерства Регіонального розвитку ЖКТ України №205 від 09.08.2018 було знято з обліку в програмному комплексі для проведення розрахунків за житлово-комунальні послуги. Отже, з квітня 2021 року нарахування за послугу з постачання гарячої води по вищезазначеній квартирі проводяться згідно з показаннями будинкового засобу обліку як для квартири, яка не має квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири. Відтак, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиті до 1 травня 2018р. послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 201,24 грн., інфляційну складу боргу у розмірі 25,56 грн. та 3 % річних у розмірі 6,04 грн.; заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у період з 1 травня 2018р. по 31 жовтня 2021р. у розмірі 15686,83 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2200,47 грн. та 3% річних у розмірі 519,79 грн.; заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 1 листопада 2021р. у розмірі 27 328,04 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3691,70 грн. та 3 % річних у розмірі 858,63 грн. та пеню у розмірі 548,25 грн.; 689,15 грн. заборгованості за абонентське обслуговування послуг постачання гарячої води та 3028 грн. судового збору. 27 листопада 2025р. від [PERSON] надійшли Додаткові письмові пояснення, у яких відповідач посилався на показники лічильника та ставив перед позивачем питання, чому показання лічильників гарячої води, які внесені до квитанції на оплату послуг постачання гарячої води, не відповідають фактичним показанням лічильників обліку гарячої води. Стверджував, що у квитанціях підроблені показники користування гарячої водою. В судове засідання 27.11.2025 представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив справу розглянути без участі представника позивача, вимоги позовної заяви у зменшеному розмірі підтримав. У письмових Поясненнях відповідач просив суд провести судове засідання 27 листопада 2025р. без його участі та врахувати такі пояснення при ухваленні рішення. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго», є правонаступником ПАТ «Київенерго», визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-VІІ від 10.04.2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.08.2018 року. За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відтак, з 01.05.2018 року надання послуг з постачання теплової енергії здійснює КП «Київтеплоенерго». Правовідносини з постачання теплової енергії та гарячої води між постачальною організацією та споживачем (фізичною особою) починаючи з 01.11.2021 року здійснюється на підставі Постанови КМУ від 11.12.2019 року №1182 «про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постанови №830 « Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії від 21.08.2019 року. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм ЦК України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] . Відповідачі стверджують, що у 2015р. встановили бойлер для підігріву холодної води та припинили користуватися гарячою водою. Позивач стверджує, що відповідачі не повідомляли про встановлення бойлера, не надавали показники лічильника зі значенням 0. У судовому засіданні [PERSON] повідомив, що працівники КП «Київтеплоенерго» приходили до нього у квартиру задовго до 2019р. та зафіксували, що в квартирі було встановлено бойлер. Потім, з 2019р. позивач почав в квитанції вносити плату за споживання гарячої води посередню будинковому споживанню. На запитання суду про те, чи зверталися відповідачі до позивача із заявами про ненарахування плати за гарячу воду у зв`язку зі встановленням бойлера, відповідач [PERSON] повідомив, що не звертався та доказів звернення надати не зміг. Судом встановлено, що нарахування за послугу з постачання гарячої води по квартирі відповідачів проводяться згідно з показаннями будинкового засобу обліку як для квартири, яка не має квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири. Така ситуація склалася тому, що відповідач не дотримався процедури метрологічної повірки засобів обліку гарячої води. За відсутності доказів офіційного повідомлення позивача про встановлення бойлера та відсутності доказів про щомісячне повідомлення відповідачами про неспоживання гарячої води, позивач правомірно нарахував плату за споживання гарячої види за показниками будинкового засобу обліку. Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Отримуючи в квитанціях суми заборгованості за спожиту гарячу воду, то якщо такі послуги відповідач дійсно не отримував, відповідачі бездіяли та не повідомляли позивача про те, що послуги не споживаються, що призвело до нарахування заборгованості та стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, п. п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Згідно з п.30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Проте відповідачі у порушення вимог чинного законодавства у сфері комунальних послуг своєчасно не сплачували за нараховані послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 28.02.2025 складає: - заборгованість за спожиті до 1 травня 2018р. послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 201,24 грн., - заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у період з 1 травня 2018р. по 31 жовтня 2021р. у розмірі 15686,83 грн., - заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 1 листопада 2021р. у розмірі 27 328,04 грн., - заборгованість за абонентське обслуговування послуг постачання гарячої води у розмірі 689,15 грн. Така заборгованість підлягає стягненню судом рішенням. На дану заборгованість відповідач нарахував інфляційне збільшення боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України. Крім того, відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Пеня не нараховується за умови наявності заборгованості держави за надані населенню пільги та житлові субсидії та/або наявності у споживача заборгованості з оплати праці, підтвердженої належним чином. Позивач нарахував пеню на заборгованість у зв`язку з несвоєчасним внесенням платежів. Як вбачається з розрахунків пені, вона нараховувалася з лютого 2024 року, коли обмеження її нарахування у зв`язку з воєнним станом вже не діяли. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а з відповідачів слід стягнути солідарно заборгованість за спожиті до 1 травня 2018р. послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 201,24 грн., інфляційну складу боргу у розмірі 25,56 грн. та 3 % річних у розмірі 6,04 грн.; заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у період з 1 травня 2018р. по 31 жовтня 2021р. у розмірі 15686,83 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2200,47 грн. та 3% річних у розмірі 519,79 грн.; заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 1 листопада 2021р. у розмірі 27 328,04 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 3691,70 грн. та 3 % річних у розмірі 858,63 грн. та пеню у розмірі 548,25 грн.; 689,15 грн. заборгованості за абонентське обслуговування послуг постачання гарячої води, а всього 51755,70 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню 3028 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved