Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В серпні 2025 року Товариство з обмеженої відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Профіт Капітал») звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, вказавши, що 23.01.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z75.21650.006258003 (далі - Договір), який за своєю природою є змішаним договором кредиту і договору страхування. Відповідно до умов Договору банк надає позичальнику Кредит у розмірі 17900,00 грн., а позичальник обов`язується одержати кредит, повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості. На виконання умов договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконало повністю. Відповідач своїх зобов`язань за Договором належним чином не виконував, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 19.12.2023 року між ПАТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Факторинг» (далі - ТОВ «Оптіма Факторинг») було укладено Договір факторингу № 19/12-2023, згідно з умовами якого АТ «Ідея Банк» передає (відступає) ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено Договір факторингу № 22/12-2023, згідно з умовами якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передає (відступає) ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає належні ТОВ «Оптіма Факторинг» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договором № Z75.21650.006258003 від 23.01.2020 року на загальну суму 41719,59 грн., з яких: 16724,86 грн - сума заборгованості за основним богом, 5186,76 грн - сума заборгованості за нарахованими відсотками, 19807,97 грн сума заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача 41719,59 грн. заборгованості, а також судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Відповідач відзиву до суду не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Представник позивача, разом з поданням позовної заяви подав також клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Чемеровецького районного суду від 16.10.2025 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, зобов`язано АТ КБ «Ідея Банк» надати суду виписку по рахунку, відкритомуна ім`я [PERSON] 01.12.2025 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 23 січня 2020 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z75.21650.006258003, відповідно до умов якого банк надає позичальнику Кредит у сумі 17900,00 грн., процентна ставка змінювана 9,99 % річних, строк кредиту: 36 місяців, дата повернення кредиту 23.01.2023 року. Відповідно до п. 1.7. Договору Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів на рахунок позичальника № [NUMBER] , який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає Банку оплатити страховий внесок за рахунок коштів кредиту в розмірі 2468,97 грн. згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору. Згідно з п.1.8 кредитного договору Змінювана процентна ставка визначається як змінна частина ставки в розмірі 9,5 % збільшена на маржу Банку в розмірі 0,49 %. Відповідно до п. 1.5 договору під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1 «Інші послуги Банку». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки Банку сплачується згідно діючих тарифів Банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору, та розміщені на веб-сайті Банку: www.ideabank (а.с. 5). Відповідачем також підписано Паспорт споживчого кредиту, який є додатком № 1 до договору кредиту та страхування № Z75.21650.006258003 від 23.01.2020 року, відповідно до якого визначено суму кредиту, спосіб та строк надання кредиту, строк кредитування, процентну ставку та порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення (а.с. 6). АТ «Ідея Банк» виконало взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, надало відповідачу кредит у сумі 17900,00 грн. та перерахувало визначений договором страховий внесок в сумі 2468,97 грн., що підтверджується даними ордерів-розпоряджень № 1 та № 2 від 23.01.2020 року (а.с. 7). Повідомленням АТ «Ідея Банк» від 18.11.2025 року та випискою по банківській карті за період з 20.01.2020 року по 23.01.2023 року підтверджується, що на ім`я [PERSON] відкрито рахунок, на який 20 січня 2020 року зараховано 15431,03 грн (а.с. 74-76). 19.12.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, за умовами якого АТ «Ідея Банк» за плату відступило ТОВ «Оптіма Факторинг» своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі до [PERSON] за договором №Z75.21650.006258003від 23 січня 2020 року. 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Фінанс» укладено договір факторингу №22/12-2023, за умовами якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступило ТОВ «ФК «Профіт Фінанс» за плату своє право вимоги, що належало йому на підставі раніше укладеного з АТ «Ідея Банк» договору факторингу. Пунктом 5.1 цього договору визначено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора саме в день підписання сторонами друкованого реєстру боржників та договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно». Відповідно до друкованого реєстру боржників № 2 від 22 грудня 2023 року, в реєстрі договорів, права вимоги за якими відступаються, значиться боржник [PERSON] , кредитний договір № Z75.21650.006258003, сума заборгованості за основною сумою боргу 16724,86 грн; сума заборгованості за відсотками 5186,76 грн, сума заборгованості за комісією 19807,97 грн (а.с. 32-34). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Досліджені судом докази, підтверджують, що ТОВ «Оптіма Факторинг», ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за своїми правовими статусами відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги є обов`язковими для виконання. Також наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу прав грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за кредитним договором №Z75.21650.006258003, укладеним 23 січня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] .. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 23 січня 2020 року АТ«Ідея Банк» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № Z75.21650.006258003, на виконання якого 23 січня 2023 року АТ «Ідея Банк» надало відповідачу кредит у розмірі 17900,00 грн., а той зобов`язався повернути цей кредит і сплатити відсотки за користування кредитом. Після закінчення строку договору [PERSON] не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування ними. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитним Договором № Z75.21650.006258003від 23 січня 2020 року, загальний розмір заборгованості становить 41719,59 грн, з яких 16724,86 грн - заборгованість за основним боргом, 5186,76 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 19807,97 грн - заборгованість за нарахованими комісіями (а.с. 10). Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № Z75.21650.006258003 від 23 січня 2020 року належним чином не виконував, з нього на користь правонаступника кредитора АТ «Ідея Банк» - ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 16724,86 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 5186,76 грн. Щодо стягнення з відповідача нарахованої комісії в розмірі 19807,97 грн. суд бере до уваги наступне. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Паспортом споживчого кредиту визначена плата за обслуговування кредитної заборгованості. Конкретні розміри плати за обслуговування кредиту (платежі за додаткові та супутні послуги) визначені у пункті 5 Паспорту споживчого кредиту (у графіку щомісячних платежів), та становлять 517,31 грн. щомісячно (а.с. 6). За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. за змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону «Про споживче кредитування» (далі Закон 1734-VІІІ)загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частин 1 та 2 статті 8 Закону №1734-VІІІ реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів органів, що здійснюють державне регулювання ринків фінансових послуг (частина 1). Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем. Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом (частина 2). Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж Постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 роз`яснено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»». Судом встановлено, що пунктом 1.5 кредитного договору встановлена плата за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1 «Інші послуги Банку», без уточнення у договорі переліку таких послуг. При цьому, позивачем не надано суду доказів надання таких послуг кредитодавцем відповідачу, а також доказів погодження АТ «Ідея Банк» переліку таких послуг зі споживачем [PERSON] під час укладення кредитного договору. Як у в кредитному договорі, так і в паспорті споживчого кредиту, не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Враховуючи, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем під час укладення кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними. В зв`язку з наведеним позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за комісіями (у позовній заяві - іншими процентними платежами) в розмірі 19807,97 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. З огляду на нікчемність пунктів договору щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, має бути здійснений перерахунок заборгованості позичальнику за кредитним договором, що забезпечує захист інтересу відповідача у правовій визначеності. Статтею 534 ЦК України передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. З наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що [PERSON] сплатив на користь Банку 1034,62 грн, які були віднесені в рахунок погашення плати за обслуговування кредиту. (а.с. 8-9) На підставі ст. 534 ЦК України сплачені відповідачем кошти за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1034,62 грн. мають бути віднесені в першу чергу на сплату заборгованості за відсотками за кредитним договором, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 4152,14 грн. (5186,76 грн. 1034,62 грн.). За таких обставин, позовна заява ТОВ «ФК Профіт Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 20877,00 грн, з яких: 16724,86 грн заборгованість за основним боргом, 4152,14 грн - заборгованість за відсотками. У задоволенні решти позовних вимог, відмовити. Розподіл судових витрат. При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 41719,59 грн. та задоволено на суму 20877,00грн., тобто на 50,04 % (20877,00х100:41719,59). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1515,21 грн. (3028,00х50,04%:100) та 3502,80 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial