Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що 24.02.2024 між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та [PERSON] укладено Кредитний договір № 00-9642490 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого товариство надано [PERSON] грошові кошти на умовах строковості, зворотності і платності у на суму 7150 грн. (в т.ч. 650,00 грн. комісії). Оскільки позичальник умови договору не виконала, кредитні кошти у встановлені строки не повернула, у неї виникла заборгованість перед кредитором у загальній сумі 54993,90 грн.. 17.12.2024 між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-9642490. 02.04.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "Юніт Капітал" уклали Договір факторингу № 020425-У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Оскільки відповідач умови договору не виконав, кредитні кошти у встановлені строки первісному та жодному із нових кредиторів не повернув, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 54993,90 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 16.06.2025 справу прийнято до провадження Хмільницького міськрайонного суду, у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Відзиву не подано. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала, про час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 24.02.2024 між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 00-9642490 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого товариство надано [PERSON] грошові кошти на умовах строковості, зворотності і платності у на суму 6500 грн. (а.с. 40-44). Відповідно до умов Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит в розмірі 6500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти відповдно до умов договору. Строк повернення кредиту - 18.02.2025. Стандартна процентна ставка складає 2,47 % від суми кредиту за кожен день користування у межах строку кредитування. За надання кредиту позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 10% суми кредиту (650 грн.). Денна процентна ставка при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії складає 2,5%, орієнтовна реальна процентна ставка 931,66%. (п. 1.1-1.7 Договору). Кредитодавець зобов`язаний перерахувати суму кредиту в сумі 6500 грн. на рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки [NUMBER] (п. 2.8 Договору). Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон «Про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 91647, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 52). 17.12.2024 між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-9642490 (а.с. 9-19). 02.04.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ "Юніт Капітал" уклали Договір факторингу № 020425-У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором (а.с. 20-28). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, первісний кредитодавець взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав та надав грошові кошти, тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України. Вказане підтверджується відомостями реєстру транзакцій (а.с. 53-54), копією платіжної інструкції від 24.02.2024 (а.с. 84), відомостями про рух коштів на рахунку [PERSON] (а.с. 85-88). Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором із сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви становить 54993,90 грн., яка складається з наступного: 7150,00 грн. - заборгованість по кредиту (в т.ч. 650,00 грн. комісії); 47843,90 грн.. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом (розрахунок на а.с. 60). Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості, відсутності у позивача права вимоги за кредитним договором відповідачем не надано, відповідні обставини в установленому порядку не оспорювалися, а відтак є чинним, а тому приймається судом до уваги. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором кредиту, належним чином не виконала, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача як нового кредитора у зобов`язанні про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до чч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат береться до уваги: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За підсумовуючим аналізом наведених правових норм, суд дійшов висновку, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України) Представник позивача зазначив, що сума фактично понесених та сплачених судових витрат (на правову допомогу) становить 7 000 грн., надавши суду відповідні докази. Зважаючи на вищевикладене, за відсутності заперечень відповідача щодо співмірності та обгрунтованості заявлених судових витрат, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача у розмірі 7 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved