Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на його користь, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати позову та до закінчення навчання , а саме по 30.06.2027. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є його батьком. До 18 років з нього стягувалися аліменти на утримання позивача. З 01.09.2025 позивач навчається в відокремленому структурному підрозділі «Конотопський індустріально - педагогічний фаховий коледж Сумського державного університету», на 2 курсі денного відділення навчального закладу фахової перед вищої освіти. Термін закінчення навчання 30.06.2027 Батько матеріальної допомоги не надає, є непрацездатним, але отримує пенсію. Відповідач заперечень проти позову не надав. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 07.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в силу вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки не повідомив, відзив не надав. Згідно правової позиції Верховного суду у справі №755/17944/18 (постанова від 10.05.2023) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Суд також враховує, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "За закінченням терміну зберігання", "Адресат вибув", "Адресат відсутній", можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 215/7312/20 від 23.11.2023. 01 грудня 2025 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , народився [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] (а. с. 2). Довідкою від 23.09.2025 підтверджується, що [PERSON] 702 групи, з 01.09.2025 (наказ №126-ІІ від 14.08.2025) вступив до Відокремленого структурного підрозділу «Конотопський індустріально - педагогічний фаховий коледж Сумського державного університету» навчальний заклад фахової передвищої освіти і на цей час навчається на ІІ курсі денного відділення. Навчається на бюджетній основі. Термін закінчення навчання 30.06.2027 (а.с.5) Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.4) ІV. Норми права. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 ЦПК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~200\~СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст.\~182\~СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст. 183 СК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). V. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази та надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і приходить до висновку про часткове задоволення позову. Та обставина, що [PERSON] , продовжуючи навчання, потребує матеріальної допомоги, доведена належними і допустимими доказами. Водночас суд враховує, що і батько і мати мають рівний обов`язок щодо утримання сина. Позивач, згідно довідки навчального закладу знаходиться на бюджетній основі (а.с. 5). Позивач у позові зазначає, що відповідач є непрацездатним, але отримує пенсію. Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України позивач не надав доказів на підтвердження майнового стану відповідача і не клопотав перед судом про витребування таких доказів. З урахуванням часу звернення до суду, при визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги передбачений\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік»\~прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2025 3028 гривень. Відповідач визнає можливість надавати допомогу на утримання дитини частково. Також суд враховує рівність обов`язку батьків, оскільки не лише батько, але й мати має обов`язок матеріально утримувати дітей. Позивачем необґрунтовано заявлений розмір аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, як і не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі. Суд зауважує, що заявлений розмір аліментів 1/4 є обов`язковим у разі видачі судом наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до ч.5 ст. 183 СК України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини його заробітку, починаючи з 23 жовтня 2025 року (а.с. 1) і до 30 червня 2027 року (а.с.5). Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: partial