Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

[PERSON] через\~свого представника\~ адвоката\~Яводчака Олександра\~Васильовича звернувся\~до Марганецького\~міського суду\~Дніпропетровської області\~\~з\~позовом до\~Акціонерного товариства\~«Марганецький гірничо-збагачувальний\~комбінат» (далі\~ АТ\~«Марганецький ГЗК»)\~про відшкодування\~моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період з 2006 року по 2023 рік [PERSON] працював на підприємстві відповідача, протягом 17 років 03 місяців здійснював трудову діяльність у шкідливих умовах. Відповідно до акту розслідування причин хронічного професійного захворювання від 29.05.2025 року [PERSON] встановлено діагноз: «радикулопатія попереко-крижова LA, LS, SI з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на фоні протрузії міжхребетних дисків L4-LS LS-SI з компресією дурального мішка і корінцевих каналів спинномозкових нервів, часто рецидивуючий перебіг, стійкий больовий та м`язово-тонічний синдроми, з нейродистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів (ПФ першого ступеня) MS 4.1; вібраційна хвороба від локальної вібрації другої стадії з синдромом вегетативної сенсорної полінейропатії, частими акроангіоспазмами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів R1ст. (ПФ першого ступеня), деф.артрозом дрібних суглобів кистей з трофічними порушеннями 175.2; хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії. Помірний пнемнофіброз. ЛН першого ступеня 144; хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість другого ст. (з легким зниженням слуху), за класифікацією [PERSON] , [PERSON] ». 09.07.2025 року у зв`язку із отриманням хронічних професійних захворювань позивач первинно пройшов огляд експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи, де йому було встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 65%, а також третю групу інвалідності. У зв`язку із отриманими ушкодженнями здоров`я з вини відповідача позивачу постійно доводиться перебувати на стаціонарному лікуванні. Йому завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що він був змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування. Просить суд стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на користь [PERSON] моральну шкоду внаслідок ушкодження його здоров`я в розмірі 400000 гривень, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів. 06.08.2025 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити [PERSON] в позові у повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що 16.05.2025 року між АТ «МГЗК» і [PERSON] було укладено договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, який посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Є.Г. та відповідно до якого 03.07.2025 року АТ «Марганецький ГЗК» добровільно сплатило позивачу грошові кошти в сумі 5000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань (професійного захворювання). Повторна виплата моральної шкоди не передбачена. Діагнози, які вказані у договорі про відшкодування моральної шкоди, аналогічні тим, на які позивач послався, звертаючись до суду. Отже, позовні вимоги є необґрунтованими. 06.08.2025 року від представника позивача надійша відповідь на відзив, у якій він просить суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] , вказавши, що право позивача на відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням, виникло у нього після укладення договору про добровільне відшкодування моральної шкоди, що підтверджує нікчемність правочину, здійсненого між позивачем та відповідачем 16.05.2025 року. 07.10.2025 року представник позивача подав до суду заяву, в якій просив збільшити розмір позовних вимог до 800000 грн. За ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з таких підстав. Згідно записів у трудовій книжці, [PERSON] знаходився у трудових відносинах з підприємством відповідача, зокрема, працював на посаді гірничого робітника очисного забою 6 розряду. Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), затвердженого 30.05.2025 року, [PERSON] працював в умовах шкідливого впливу 12 років 08 місяців 29 днів,має такий діагноз: «радикулопатія попереко-крижова LA, LS, SI з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на фоні протрузії міжхребетних дисків L4-LS LS-SI з компресією дурального мішка і корінцевих каналів спинномозкових нервів, часто рецидивуючий перебіг, стійкий больовий та м`язово-тонічний синдроми, з нейролистрофією у вигляді періартрозу колінних суглобів (ПФ першого ступеня) MS 4.1; вібраційна хвороба від локальної вібрації другої стадії з синдромом вегетативної сенсорної полінейропатії, частими акроангіоспазмами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів R1ст. (ПФ першого ступеня), деф.артрозом дрібних суглобів кистей з трофічними порушеннями 175.2; хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії. Помірний пнемнофіброз. ЛН першого ступеня 144; хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість другого ст. (з легким зниженням слуху), за класифікацією [PERSON] , Пономарьової Н.І». Причина виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння): хімічні речовини, в тому числі аерозолі, переважно фіброгенної дії, шум, важкість праці, вібрації. Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 74/25/1511/В від 09 липня 2025 року [PERSON] встановлено первинно 65% втрати професійної працездатності за професійнимим захворюванням та встановлено інвалідність 3 групи. Статтею 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідачем, як роботодавцем, в порушення ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» [PERSON] не забезпечено безпечних умов праці, що призвело до професійних захворювань останнього. Внаслідок професійних захворювань позивач морально і фізично страждав через погіршення здоров`я, потребу в лікуванні, через вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності. Пунктом 1 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що «громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди». Відповідно до п.4.1 цього ж рішенняушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. [PERSON] отримав професійне захворювання на виробництві, і йому встановлено втрату професійної працездатності 65% та третю групу інвалідності у зв`язку з професійними захворюваннями. Внаслідок професійних захворювань позивач морально і фізично страждає через погіршення здоров`я, потребу в лікуванні, через вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вказані обставини підтверджені належними доказами. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що обставини, викладені в позові, знайшли своє підтвердження, і вважає встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачеві внаслідок професійних захворювань, отриманих на виробництві відповідача. Разом з тим, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК). Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 16.05.2025 року між АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та [PERSON] був укладений договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Є.Г., за умовами якого сторони погодились на добровільне відшкодування відповідачем моральної шкоди, що завдана позивачу втратою здоров`я внаслідок виявлених професійних захворювань, отриманих під час роботи у шкідливих умовах в АТ «Марганцький ГЗК», на наступних умовах, зокрема: 1) [PERSON] моральну шкоду від втрати здоров`я внаслідок виявлених захворювань, отриманих під час роботи в шкідливих умовах в АТ «Марганецький ГЗК», оцінює в розмірі 6493,51 гривень; 2) моральна шкода, яка завдана [PERSON] унаслідок роботи в шкідливих умовах в АТ «Марганецький ГЗК», за цим договором відшкодовується одноразово. Згідно пункту 4 вказаного договору, АТ «Марганецький ГЗК в строк до 23.05.2025 року сплачує [PERSON] в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди за цим договором, грошові кошти в сумі, яка залишається до виплати після утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за ставками 18 відсотків та 5 відсотків, з передбаченої у цьому договорі суми розміру моральної шкоди, яка зазначена в пункті 1 цього договору, а саме: 5000 гривень, шляхом безготівкового перерахування вищезазначеної суми на рахунок, відкритий на його ім`я у AT «ПриватБанк». У пункті 5 вказаного вище договору зазначено, що при виконанні АТ «МГЗК» усіх своїх зобов`язань за цим договором моральна шкода, пов`язана з втратою здоров`я внаслідок виявлених захворювань фізичної особи колишнього працівника АТ «МГЗК» [PERSON] , внаслідок роботи у шкідливих умовах в АТ «МГЗК», вважається відшкодованою у повному обсязі. АТ «Марганецький ГЗК» умови договору виконав 03.07.2025 року, перерахувавши кошти. Отже, умови та порядок відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності в результаті професійного захворювання, визначені сторонами вищезазначеним договором. Договір підписаний сторонами, таким чином позивач висловив своє волевиявлення щодо порядку відшкодування моральної шкоди та його розміру. Зазначений договір ніким не оспорений. Наявність волевиявлення учасників правочину не заперечується. Перелік захворювань, зазначених при проходженні МСЕК, відповідає переліку захворювань, зазначених в договорі про відшкодування моральної шкоди. Повторне відшкодування моральної шкоди за таких же обставин діючим законодавством не передбачено. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто у разі реалізації свого законного права на відшкодування моральної шкоди один раз позивач не має права повторно вимагати такої компенсації за те ж діяння (якщо багаторазове відшкодування не передбачене договором або законом). Такий висновок узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 р. у справі №641/8857/17. Доводи про те, що право на відшкодування моральної шкоди настає з встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, а станом на момент укладення договору про відшкодування моральної шкоди ще не існувало однієї з підстав заподіяння такої шкоди втрати професійної працездатності позивачем та встановлення йому інвалідності, є безпідставними. В договорі зазначено ті ж самі діагнози, що були враховані при проходженні МСЕК. Самий лише факт укладення сторонами договору про добровільне відшкодування моральної шкоди до встановлення стійкої втрати працездатності, не спростовує правильність наведених вище висновків, адже підставою для відшкодування моральної шкоди є моральні страждання позивача, що спричинені саме ушкодженням здоров`я, а не визначенням уповноваженим органом відсотку втрати працездатності та встановленням групи інвалідності. Крім того, діючим законодавством не заборонено виплату моральної шкоди у зв`язку з професійними захворюваннями до остаточного висновку МСЕК при наявності інших медичних документів. Таким чином, суд вважає, що оскільки [PERSON] відповідно до умов договорів про добровільне відшкодування моральної шкоди отримав грошові кошти на її відшкодування, тобто вже скористався своїм правом, а подвійне стягнення моральної шкоди діючим законодавством не передбачено, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed