Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

7 серпня 2025 року позивач звернувся до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою, у якій просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.05.2013 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №\~527. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 28.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 21-22). У судове засідання, призначене на 26.11.2025, сторони не з`явились, явки своїх представників не забезпечили, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідач, крім цього, проти розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Із копії\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] ,\~виданого Міським\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Львівського міського\~управління юстиції вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Львова, та [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Львова, перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.05.2013, про що зроблено актовий запис №\~527 (а.с.\~10). Під час шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (а.с. 9). Позивач стверджує,\~що в останній період спільного сімейного життя відносини між поджужжям погіршились, внаслідок чого зникло взаєморозуміння і взаємоповага, почастішали сварки. Тому тривалий час живе власними інтересами та окремим життям, при цьому, від чоловіка відсутня підтримка, а лише психологічний тиск, звинувачення та сварки. Фактично їхня сімя припинила своє існування, а шлюб носить лише формальний характер. Позивач вважає себе матеріально забезпеченою та спроможною забезпечити дитині необхідний розвиток та виховання. Відповідач викладеного позивачем не спростував. Частиною 1\~ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України\~(надалі СК\~ України) визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Статтею 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Згідно з ч. 1\~ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. За приписами частини другої цієї ж статті суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеною у постанові № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) від 15.01.2020. Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до п. 10\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, збереження шлюбу є неможливим, оскільки подружжя фактично припинило відносини, а шлюб носить формальний характер. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер їх відносин, наполягання на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з п. 12 ч. 3\~ст. 2 ЦПК України\~однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову\~на відповідача. Тому суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір, який сплачено при подачі позовної заяви до суду у сумі 1 211, 20 грн. (а.с. 1, 17). На підставі наведеного та

Outcome: approved