Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказував, що ДП «Криворізька теплоцентраль» перетворено у ПАТ «Криворізька теплоцентраль», а потім перейменовано на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», що здійснює постачання теплової енергії. Так за рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року позивачу передані об`єкти теплопостачання, зокрема, у Жовтневому районі міста Кривого Рогу. Таким чином з 01.10.2013 року виконавцем послуги з теплопостачання для будинку [ADDRESS] є Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль». Оскільки відповідачі є споживачами послуг позивача по [ADDRESS] , то повинні сплачувати позивачу за надану теплову енергію на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, оскільки житлове приміщення відповідачів відключене від централізованого опалення. Проте споживачі такого приміщення, обладнаного індивідуальними джерелами опалення, зобов`язані здійснювати оплату на постачання теплової енергії, яка складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Типовий договір) затверджено постановою КМУ «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 р. № 830 (далі Правила № 830). АТ «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, 01.10.2021 року на своєму офіційному сайті розмістило Типовий індивідуальний договір, який с публічним договором приєднання. Оскільки протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору на адресу позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку [ADDRESS] про обрання моделі договірних відносин, то з 1 листопада 2021 року з відповідачами було фактично укладено Типовий індивідуальний договір про падання послуги з постачання теплової енергії. Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 року № 315 (далі - Методика №315). Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п. 11 Типового договору). Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання, забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Однак обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Факт поставки теплової енергії у період з 01.11.2021 р. по 31.07.2025 р. підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок [ADDRESS] на виконання рішень виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону. Зазначав, що в буд. [ADDRESS] встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії. Оскільки споживачі приміщення по [ADDRESS] , то вони заборгували 8851,07 грн. Також за адресою: [ADDRESS] , відповідачам за період з листопада 2021 року по липень 2025 року нарахована плата з абонентського обслуговування в сумі 357,02 грн. Однак відповідач не виконував свої грошові зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого у відповідачів утворилась заборгованість за порушення строків оплати за надану послугу з постачання теплової енергії за ст. 625 ЦК з інфляційних втрат у розмірі 1504,62 грн., 3% річних у сумі 399,69 грн., а також пеня в сумі 482,11 грн. Таким чином просив стягнути з відповідачів на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» борг в загальному розмірі 11594,50 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн. Від [PERSON] ,\~яка також\~є представником\~ [PERSON] ,\~надійшов відзив,\~де остання,\~не погоджуючись\~із позовом\~АТ «Криворізька\~теплоцентраль»,\~вказувала,\~що квартира\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~оснащена автономною\~системою опалення\~та відключена\~від системи\~центрального опалення\~та впродовж\~2005-2021\~років за\~адресою відповідача\~не нараховувалась\~плата за\~центральне опалення.\~Однак з\~листопада 2021\~року на\~дану квартиру\~відповідача почали\~обліковувати спожиту\~теплову енергію\~на опалення\~місць загального\~користування та\~допоміжних приміщень,\~а також\~витрачену на\~забезпечення функціонування\~внутрішньобудинкової системи.\~Разом із\~тим в\~місцях загального\~користування (в\~під`їздах\~і тамбурах)\~будинку [ADDRESS] \~відсутні прилади\~опалення та\~транзитні трубопроводи\~чи інші\~елементи системи\~опалення.\~При цьому\~квартира відповідача\~не має\~прилеглих приміщень,\~що належать\~до місць\~загального користування,\~які б\~опалювались централізовано.\~Вказувала,\~що можна\~розрізняти витрати\~теплової енергії\~на опалення\~місць загального\~користування,\~допоміжних приміщень\~будинку і\~на забезпечення\~функціонування внутрішньо\~будинкових систем\~опалення.\~Так згідно\~із п.\~2\~Методики розподілу:\~допоміжні приміщення\~-\~це приміщення,\~призначені для\~забезпечення експлуатації\~будівлі/будинку\~та побутового\~обслуговування його\~мешканців (колясочні,\~комори,\~сміттєкамери,\~горища,\~підвали,\~шахти і\~машинні відділення\~ліфтів,\~вентиляційні камери\~та інші\~підсобні і\~технічні приміщення);\~загально будинкові\~потреби на\~опалення -\~витрати на\~опалення місць\~загального користування\~та допоміжних\~приміщень,\~функціонування внутрішньо\~будинкових систем\~опалення будівлі/будинку,\~без врахування\~обсягу теплової\~енергії,\~витраченої на\~функціонування внутрішньобудинкової\~системи гарячого\~водопостачання,\~та обсягу\~теплової енергії,\~який надходить\~від ділянок\~транзитних трубопроводів\~до приміщень\~з індивідуальним\~опаленням та/або\~окремих приміщень\~з транзитними\~мережами опалення;\~місця загального\~користування -\~загальнодоступні місця\~у будівлі/будинку\~(вестибюль,\~загальний коридор,\~сходова клітка,\~загальні кухні,\~спільні душові\~та санвузли,\~загальні пральні,\~передпокій квартири\~тощо),\~окрім допоміжних\~приміщень.\~Отже,\~в будинку\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~загально будинкові\~потреби на\~опалення позивачем\~повною мірою\~не задовольняються,\~бо не\~надається та\~не споживається\~послуга з\~постачання теплової\~енергії до\~місць загального\~користування через\~відсутність там\~приладів системи\~теплопостачання та\~трубопроводів.\~Опалювальні приладі\~відсутні також\~й в\~допоміжних приміщеннях.\~Хоча будинок\~оснащений внутрішньо\~будинковою системою\~опалення,\~яка в\~опалювальний сезон\~функціонує.\~Тому відсутні\~підстави для\~застосування формули\~розрахунку обсягу\~теплової енергії,\~що міститься\~в Методиці\~розподілу,\~тому слід\~провести розрахунок\~в інший\~спосіб,\~ніж використаний\~позивачем.\~Додавала,\~що з\~розрахунку обсягу\~спожитої теплової\~енергії за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~в якості\~вихідних даних\~використовувалась загальна\~опалювальна площа\~приміщень будинку\~3942,3\~м2,\~а з\~01.11.2023\~-\~4330,4\~м2.\~Площа житлових\~приміщень з\~індивідуальним опаленням\~також збільшилась\~з 1290,1\~м2\~до 1678,2\~м2\~з 01.11.2023\~р.\~При цьому\~позивачем не\~надано доказів,\~які б\~підтверджували відповідність\~розрахункової площі\~житлового будинку\~фактичній, тому просила суд відмовити в задоволенні позову повністю. У відповіді на відзив представник відповідача, не погоджуючись із відзивом адвоката Толстих А. Б., вказувала, що нарахування за послугу з постачання теплової енергії на опалення місць загального користування (далі - МЗК) здійснюється відповідно до Методики розподілу обсягів комунальної послуги з постачання теплової енергії, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 року. При цьому оплата теплової енергії на опалення МЗК є обов`язковою для всіх співвласників приміщень будинку незалежно від: наявності чи відсутності батарей у під`їзді; підключення квартири до централізованої системи опалення; встановлення автономного або індивідуального джерела тепла. До опалення місць загального користування (МЗК) відноситься опалення сходових клітин, вестибюлів, перехідних шлюзів, поза квартирних коридорів, колясочних, кладових, сміттєкамер, горищ, підвалів, шахт і машинних відділень ліфтів, вентиляційних камер та інших технічних приміщень. Отже, посилання відповідача на те, що з 2005 року у під`їзді відсутні батареї не має правового значення, оскільки теплова енергія на опалення МЗК враховує не лише батареї, а й усі елементи спільного майна, через які відбуваються тепловтрати. При цьому Методика № 830 прямо визначає, що обсяг теплової енергії на МЗК є різницею між загальним споживанням будинку та сумою індивідуального споживання приміщень. Тобто, навіть якщо в під`їзді немає радіаторів, тепловтрати через трубопроводи й конструкції будинку все одно є, тому вони враховуються. Оскільки будинок, у якому знаходиться квартира відповідача, залишається підключеним до мережі централізованого теплопостачання, то нарахування за МЗК є законним. Додавала, що збільшення загальної опалювальної площі з 01.11.2023 року обумовлено проведенням позивачем актуальної інвентаризації будівлі та уточненням переліку приміщень, шо фактично опалюються та використовуються споживачами, оскільки під час обстеження було встановлено наявність додаткових площ, які раніше не були включені до розрахунку, а також зафіксовано збільшення площ приміщень, переведених на індивідуальне опалення. Відповідні зміни відображені у внутрішньому технічному обліку та розрахунках теплового навантаження, що відповідає Методиці, які передбачають, що розрахунок плати здійснюється, виходячи з фактичної опалюваної площі. Отже, просила суд ухвалити рішення з урахуванням даних пояснень та задовольнити позов АТ «Криворізька теплоцентраль» в повному обсязі. Ухвалою суду від 3 жовтня 2025 року було відкрито провадження за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник позивача, Ющенко В. В., не висловила заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи повідомленими належним чином про наявність даного позову в суді, не висловили заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а відповідач, Останкова В. В., також не скористалась правом на подання відзиву на позов. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про можливість часткового задоволення поданого АТ «Криворізька теплоцентраль» позову, виходячи з наступного вмотивування. Суд зазначає, що відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч. 1, 3 ст. 714 ЦК за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. На підставі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Згідно із ст. 9, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. За ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. На підставі ч. 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначає, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Державне підприємство «Криворізька теплоцентраль» 16.03.2017 року було перетворено у Публічне акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», а потім змінено тип товариства з Публічного акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», яке є теплопостачальною організацією та постачає споживачам теплову енергію. Встановлено, що згідно із рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року було надано згоду на передачу окремих об`єктів теплопостачання від КПТМ «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль», зокрема, об`єкти теплопостачання у Жовтневому (Покровському) районі міста Кривого Рогу. Таким чином виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку [ADDRESS] є Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль». Відповідно до акту АТ «Криворізька теплоцентраль» від 29.09.2005 року вбачається, що у кв. [ADDRESS] було встановлено газовий котел, тому таке житло було відключено від централізованого опалення. Отже, встановлено, що відключення приміщення квартири [ADDRESS] від систем централізованого опалення було проведено не самовільно. Факт поставки теплової енергії у спірний період на житловий будинок [ADDRESS] підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія, складених представниками Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» в присутності представників житлової організації протягом 2021 - 2025 років, а подача та припинення подачі такого теплоносія здійснювалась на виконання рішень виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону від 22.09.2021 р., 23.03.2022 р., 28.09.2022 р., 22.03.2023 р., 20.09.2023 р., 18.03.2024 р., 20.09.2024 року, 24.03.2025 р. Суд встановив, що у буд. [ADDRESS] встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії, що підтверджується актом проведення технічного огляду приладів обліку теплової енергії від 13.10.2020 року та від 23.10.2024 року. При цьому судом було досліджено детальний розрахунок обсягу споживання постачання теплової енергії споживачами щодо приміщення кв. [ADDRESS] за період з листопада 2021 року по липень 2025 року включно, де вказані: загальна площа житлового будинку, площа спірного приміщення, частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення місць загального користування та додаткових приміщень, частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення на загально будинкові потреби опалення, площа приміщень з індивідуальним опаленням, а також вказано загальна спожита теплова енергія за показника приладу обліку, обсяг теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, обсяг теплової енергії на опалення неопалювальних приміщень (приміщень з індивідуальним опаленням), обсяг теплової енергії на загально будинкові потреби, обсяг теплової енергії на опалення приміщень будинку, обсяг теплової енергії на опалення МЗК та допоміжних приміщень для приміщення будинку, обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення для приміщення, обсяг теплової енергії на загально будинкові потреби на опалення для приміщення, обсяг теплової енергії транзитними мережами, корегування обсягу теплової енергії, загальний обсяг теплової енергії, розподілений на приміщення з вказівкою тарифів та визначенням загальної суми витрат на опалення вказаного приміщення, внаслідок чого заборгованість за надані позивачем послуги становить 8851,07 грн., яка була обрахована відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії від 21.08.2019 року № 830 та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг від 22.11.2018 року № 315. Вказаний розмір нарахувань знайшов своє відображення у щомісячних актах-обрахунках АТ «Криворізька теплоцентраль» щодо поставленої теплової енергії на будинок по [ADDRESS] відповідно до показів комерційного приладу обліку теплової енергії, долучених до справи за період з 01.11.2021 р. по 30.04.2025 р. За п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно із ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). На підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги. При цьому за ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії затверджено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 року № 1022) (далі - Правила № 830). Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуг, 01.10.2021 року на своєму офіційному сайті було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії (далі Типовий договір), який є публічним договором приєднання. Отже, надання теплової енергії на потреби опалення приміщень за адресою: [ADDRESS] , з 01.11.2021 року здійснюється на підставі Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (далі Типовий договір). За п. 4 Типового договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунку за надані послуги, факт отримання послуг. Відповідно до п. 5 Типового договору, виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, визначеними цим договором. Також згідно із п. 5 Типового договору обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення. Згідно із п. 30 Типового договору плата за послуги постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. № 830, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, та Методики розрахунку, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом та обсягу її споживання; а також плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця. На підставі пп. 11 п. 41 Типового договору споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Суд погоджується із тим, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували вчинення відповідачами будь-яких дій, які свідчать про бажання укласти договір із АТ «Криворізька теплоцентраль» на теплопостачання, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, чи сплати рахунків за надану послугу. Однак згідно із п. 3 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: 1) загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності - за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 2) обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; 3) загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів. 6) обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою. Відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Відповідно до абз. 6 п. 14 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (далі Правила № 830), відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу). Згідно із абз. 4 п. 24 Правил № 830 обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Відповідно до п. 38 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Згідно із пп. 12 п. 42 Правил № 830 споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання); однак це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). За пп. 13 п. 45 Правил № 830 індивідуальний споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Згідно із Розділу IV п. 8 «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 (далі Методика № 315) (у редакції від 28 грудня 2021 р.) у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загально будинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %; Відповідно до Розділу IV п. 12 Методики № 315 обсяг теплової енергії, витрачений на загально будинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення розраховується за формулою відповідно до Розділу II п. 2 Методики №315. Відповідно до п. 2 Розділу І Методики № 315 загально будинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньо будинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. За п. 2 Розділу І Методики № 315 приміщення з індивідуальним опаленням - приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря. Згідно із п. 3 Розділу І Методики № 315 розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Отже, на підставі аналізу викладених нормативно-правових актів можна зробити висновок, що загальний обсяг спожитої енергії на опалення розподіляється безпосередньо на опалення житлових і нежитлових приміщень, забезпечення загально будинкових потреб на опалення і сумарний обсяг теплової енергії, що надходить до приміщень з індивідуальним опаленням та окремих приміщень з транзитними мережами опалення. При цьому обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення розподіляється на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення; а власники нежитлових вбудовано-прибудованих приміщень багатоквартирних будинків, які у встановленому порядку відключені від системи централізованого опалення, є співвласниками багатоквартирних будинків, тому несуть зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, у тому числі й витрати на теплову енергію, витрачену для опалення місць загального користування та функціонування внутрішньо будинкових систем опалення. Так спільним майном багатоквартирного, будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньо будинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід 'ємною частиною. Отже, співвласники квартир та нежитлових приміщень повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Аналогічна за змістом правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2020 року по справі № 311/3489/18. Таким чином чинними нормативно-правовими актами не передбачено звільнення споживачів від їх обов`язку оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, у разі обладнання таких приміщень індивідуальними системами опалення чи відключення від централізованого опалення, оскільки система опалення складається не лише з приладів опалення, а також з трубопроводів та арматури. При цьому обсяги споживання теплової енергії за опалення місць загального користування та за забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення є складовими загально спожитого будівлею обсягу теплової енергії і не є додатково визначеними обсягами споживання теплової енергії. При цьому посилання представника відповідача на відсутність в під`їзді та тамбурі будинку [ADDRESS] приладів опалення та транзитних трубопроводів чи інших елементів системи опалення суд відкидає, оскільки до опалення місць загального користування відноситься опалення інших приміщень у будинку, зокрема, горищ, підвалів, вентиляційних камер та інших технічних приміщень, внаслідок чого теплова енергія на опалення МЗК враховує усі елементи спільного майна співвласників такого будинку, через які відбуваються тепловтрати. Таким чином суд не приймає посилання представника відповідача, адвоката Толстих А. Б., на долучені до відзиву акти від 19.11.2025 року про відсутність у тамбурах будинку [ADDRESS] елементів мережі централізованого опалення з долученими фотозображеннями. Враховуючи наведене вмотивування, суд відкидає посилання представника відповідача на те, що відсутні підстави для застосування формули розрахунку обсягу теплової енергії відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії від 21.08.2019 року № 830 та Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг від 22.11.2018 року № 315. Також суд вказує, що є неспроможними посилання представника Останкова Б. А. на те, що представниками АТ «Криворізька теплоцентраль» використовувалась для обрахунку суми боргу на квартиру [ADDRESS] загальна опалювальна площа приміщень даного будинку та площа житлових приміщень з індивідуальним опаленням з різними значеннями до та після 01.11.2023 року, оскільки правильність таких показників не була спростована, тому суд погоджується із тим, що збільшення фактичної загальної опалювальної площі з 01.11.2023 року було обумовлено проведенням актуальної інвентаризації будівлі та уточненням переліку приміщень, що фактично опалюються, а також, що фактично використовуються споживачами з індивідуальним опаленням. Суд також вказує, що за п. 1.5 «Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання», затвердженого постановою НКРЕКП від 25.06.2019 року № 1174, тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії формуються для таких категорій споживачів: населення; бюджетні установи; релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності); інші споживачі. Згідно наказів АТ «Криворізька теплоцентраль» від 24.10.2022 року, від 08.11.2021 року визначено тарифи на теплову енергію та послуги з постання теплової енергії. Отже, встановлено, що позивач у період з листопада 2021 року по липень 2025 року включно надавав споживачам квартири [ADDRESS] послугу на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, які мають оплатити надані послуги. Згідно із інформацією від 02.10.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в приміщенні квартири по [ADDRESS] , починаючи з 23.07.1979 року та 02.11.2006 року відповідно. Натомість, згідно відповіді від 01.12.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , починаючи з 10.02.2022 року. Суд зауважує, що за ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; а індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, (або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Натомість, за ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції з 1 травня 2019 року) дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , будучи зареєстрованими по [ADDRESS] та користуючись житлово-комунальними послугами за такою адресою, несуть відповідальність за зобов`язаннями з їх оплати, отже повинні відповідати за пред`явленим АТ «Криворізька теплоцентраль» до них позовом. Однак суд зазначає, що оскільки відповідач, [PERSON] , не зареєстрована по [ADDRESS] , а також доказів користування нею послугами з опалення за такою адресою у спірний період суду не було надано, то вона не несе відповідальність за зобов`язаннями з оплати послуг позивача, тому не повинна відповідати за пред`явленим АТ «Криворізька теплоцентраль» до неї позовом. Отже, в задоволенні позову АТ «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] через недоведеність заявлених до такого відповідача вимог слід відмовити. Також відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг, що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами. Тариф на послугу з абонентського обслуговування встановлюється наказом АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до постанови КМУ № 808 від 21.08.2019 року «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем про надання комунальних послуг». Згідно із п. 32 Типового договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Так за наказами АТ «Криворізька теплоцентраль» від 07.10.2021 року, 03.11.2021 року, 20.01.2022 року, 31.03.2022 року, 26.05.2022 року, 01.03.2023 року визначено плату за абонентське обслуговування. Відповідно до розрахунку боргу позивача вбачається, що відповідачі з абонентського обслуговування заборгували за період з 01.11.2021 р. по 31.07.2025 р. загалом 357,02 грн. Таким чином через неналежне проведення оплат за теплову енергію відповідачами суд дійшов висновку, що позов АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості з послуги з опалення за період з 01.11.2021 р. по 31.07.2025 р. в сумі 8851,07 грн., а також за абонентське обслуговування в сумі 357,02 грн., що повною мірою підтверджується розрахунками АТ «Криворізька теплоцентраль». Суд зазначає, що згідно із п. 45 Типового договору у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% від суми боргу за кожен день прострочення. Так відповідачам, як споживачам приміщення кв. [ADDRESS] , було нараховано пеню за період з 30.12.2023 року по 01.09.2025 року в сумі 482,11 грн., тому з відповідачів на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає стягненню пеня в сумі 482,11 грн. Також суд вказує, що за ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. Так на підставі розрахунків представника позивача 3% річних та інфляційних витрат відповідно до ст. 625 ЦК за період прострочення погашення заборгованості відповідачів за період з 01.11.2021 року по 01.10.2025 року відповідачам було нараховано заборгованість з 3% річних в розмірі 399,69 грн. та з інфляційних втрат у розмірі 1504,62 грн. Суд зазначає, що за змістом п. 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції до 29 грудня 2023 року, тобто на момент виникнення спірних правовідносин) було встановлено, що з 24 лютого 2022 року та до припинення чи скасування воєнного стану в Україні було заборонено, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, у тому числі на території Дніпропетровської області, який триває до теперішнього часу. Тобто заборона нарахування та стягнення, зокрема, пені, інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість з житлово-комунальні послуги населення припадала на період з 24.02.2022 року по 29.12.2023 року. Таким чином на підставі викладеного вмотивування суд дійшов переконання, що заявлені та підтвердженні в судовому засіданні позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню шляхом стягнення з них солідарно на користь позивача боргу з теплової енергії в сумі 8851,07 грн., за абонентське обслуговування в сумі 357,02 грн., з 3% річних в сумі 399,69 грн., з інфляційних втрат в сумі 1504,62 грн., з пені в сумі 482,11 грн., а загалом 11594,50 грн. Враховуючи, що заявлені вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» були задоволені частково, то відповідно до ст. 141 ЦПК суд стягує з [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» витрати позивача з оплати судового збору в сумі 3028 грн., тобто в розмірі 1514 грн. з кожного такого відповідача.

Outcome: partial