Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

08 вересня 2025 року позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що з 04 травня 2022 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Відносини між ними не склались, і з жовтня 2022 року вони фактично не підтримують фактичні сімейні відносини, дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням суду від 10 травня 2023 року частково задоволено її позов та вирішено стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі частки усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на даний час її матеріальне становище погіршилося, зросли витрати на утримання дитини, продукти харчування, одяг та інші необхідні для нормального росту та розвитку дитини речі. ЇЇ особисті доходи зводяться до виплат державою по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку, вказаних доходів недостатньо для належного забезпечення її і дитини. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться її життям, працює неофіційно, у зв`язку зі цим розмір аліментів визначається із середнього розміру заробітної плати по регіону. Що дозволяє йому мінімілізувати суму сплачуваних аліментів. Тому вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій формі у розмірі 5\~000 грн щомісячно, що буде відповідати інтересам дитини. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Боднарук В.В. подав заяву про розгляд справи в їхній відсутності, позовні вимоги з вказаних підстав підтримав. Відповідач в судове засідання також не з`явився, його представник адвокат Марціновська Д.М. подала письмову заяву про розгляд справи в їхній відсутності, позовні вимоги визнала частково, з підстав викладених у поданій письмовій заяві. Так, представник вказала, що відповідач виконує рішення суду та сплачує аліменти на утримання дочки у розмірі частки доходів, що становить близько 2500-3000 грн щомісячно, а також сплачує аліменти на утримання дружини у розмірі 1\~000 грн щомісячно. Крім того просить суд взяти до уваги, що на утриманні відповідача перебуває матір [PERSON] , яка є пенсійного віку, часто хворіє та потребує матеріального забезпечення від сина. За таких умов позивач має змогу сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 3\~000 грн щомісячно. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 04 травня 2022 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Рішенням суду від 10 травня 2023 року з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9). Відповідно ч.1\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини У відповідності до\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано\~постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходить із того, що малолітня дочка сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері, яка бажає змінити спосіб стягуваних аліментів на утримання дитини з частки від доходів на тверду грошову суму. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Разом з тим, суд враховує, що позивачкою не надано суду доказів матеріального стану відповідача та розміру його доходів. З огляду на це, позивачкою не доведено, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у вказаному в позовній заяві розмірі. Також, суд враховує, що надані відповідачем докази свідчать, що його мати отримує пенсію за віком в розмірі, що перевищує прожитковий мінімум, встановлений для непрацездатних осіб. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач, який відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України зобов`язаний надавати утримання своїй малолітній дочці до досягнення нею повноліття, є здоровим та працездатним чоловіком, інших утриманців не має, протилежного судом не встановлено, оскільки доказів утримання матері пенсійного віку суду не надано, офіційно не працевлаштований, і позивачка як отримувач аліментів бажає змінити спосіб стягнення аліментів, що є підставою для зміни способу стягнення аліментів і суд вважає, що за даних обставин можливим змінити спосіб стягнення аліментів вказаний позивачкою. Суд вважає доцільним стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі по 4\~000 грн щомісячно, що буде об`єктивним і справедливим та не вплине на погіршення матеріального становища відповідача. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192, 196, 199, 200 СК України,

Outcome: partial