Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1354-3990 від 24.02.2024 р. у розмірі 30500,00 грн., із них: прострочена заборгованість за кредитом 6100,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 24400,00 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що 24.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено договір про відкриття кредитної лінії (кредитний договір) №1354-3990. Договір позики укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у сумі 4600,00 грн. зі строком кредитування на 300 днів, базовий період 30 днів, промо-ставка 1,75% в день, знижена % ставка 2,5% в день, стандартна % ставка 2,50% в день. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, кредитні кошти та проценти у встановлений договором строк не повернув, ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань. Таким чином, з боку відповідача по відношенню до позивача має місце порушення зобов`язання, визначеного в Кредитному договорі, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом. Станом на 13.02.2025 р. відповідач має заборгованість за вище вказаним кредитним договором у сумі 50100,00 грн., з них: 6100,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом та 44010,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами в загальній сумі 19610,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 30500,00 грн. Враховуючи викладене вище, позивач просить суд стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме 30500,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 6100,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 24400,00 грн. Враховуючи викладене вище, позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні повністю У відзиві відповідач посилався на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору з відповідачем на умовах, що вказані в копії договору, отримання та використання відповідачем одноразового ідентифікатора.; також позивач не довів факт перерахування відповідачу тіла кредиту, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів та розмір відсотків, які він просить стягнути за період користування кредитними коштами. З огляду на нараховані проценти, які становлять 24400,00 грн., існує дисбаланс договірних відносин між інтересами боржника та кредитора. У судове засідання представник позивача не прибув, але в позові міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, але скерував на адресу суду відзив, в якому просив відмовити в позові та підтримав позицію, викладену в відзиві. Суд, вислухавши доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 24.02.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем, за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1354-3990. Відповідно до п. 2.1 Договору Кредитодавець відкриває для Позичальника невідновлювальну кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Згідно з умовами Договору сума кредиту становить 4600,00 грн. (п. 4.1), дата надання 24.02.2024 р. (п.4.2), стандартна процентна ставка 2,50% за кожен день (4.10), строк позики 300 календарних днів (п.4.12), дата повернення 19.12.2024 (п.4.12), реальна річна процентна ставка 99947,24 % (п.4.13). У договорі в розділі «Реквізити сторін» позичальником [PERSON] зазначено номер особистого електронного платіжного засобу [NUMBER] . Умовами п.4.6 договору визначено, що кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Також сторонами за допомогою електронного підпису підписано паспорт споживчого кредиту, який містить ідентичні умови кредитування. Позивач здійснив перерахування обумовлених кредитним договором коштів на рахунок відповідача [NUMBER] , що стверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» по платежам, а також довідкою позивача про перерахування суми кредиту 4600,00 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 13.02.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором складає 30500,00 грн., яка складається з наступного: 6100,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом та 24400,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. За змістом ст. ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що кредитний договір укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо укладення, із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154 цс 18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Із договору вбачається, що строк кредитування становить 300 днів, з них базовий період 30 днів. Дата повернення кредиту 24.03.2024 р. Відсотки: промо-ставка 1,75% в день, знижена % ставка 2,50 % в день, стандартна % ставка 2,50% в день. З наданої позивачем та дослідженої довідки про укладений договір, судом встановлено, що: 1) відповідачем не було сплачено коштів на погашення основної суми боргу 6100,00 грн.; 2) за період з 24.02.2024 по 24.03.2025 р. (промо-ставка) позивачем нараховані відсотки в розмірі 1,75% в день, що становлять 2835,00 грн.; 3) за період з 25.03.2024 р. по 19.12.2024 р. (по строк кредитування) нараховувалися проценти в розмірі 2,50% в день, що складають 41175,00 грн. Вказаними доказами спростовано доводи відповідача, що проценти, суму яких просить стягнути позивач, нараховані позивачем неправомірно та поза межами строку кредитування. \~ \~ \~ \~Наведений позивачем розрахунок заборгованості стороною відповідача не спростований, контрозрахунок не наданий, тому суд вважає його належним та достатнім доказом. Доказів, що свідчать про погашення заборгованості відповідачем за час розгляду справи суду не надано. Судом установлено, що фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку не повернуті, тому вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими і стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 6100,00 грн. Стороною позивача доведено, що відсотки за період строку кредитування складають 44010,00 грн. Позивач скористався своїм правом просити стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину та звернувся до суду з вимогою про стягнення частини процентів у розмірі 24400,00 грн. Щодо доводів відповідача стосовно дисбалансу договірних відносин та несправедливих умов, то стороною відповідача не надано доказів того, що відповідач оспорював укладений кредитний договір та з позовом про визнання його недійсним в цілому або в частині до суду не звертався. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають проценти за користування кредитом, в сумі, заявленій до стягнення - 24400,00 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та стверджені належними та допустимими доказами, тому позов підлягає до повного задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved