Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного з АТ «ОТП Банк» та відповідачем кредитного договору №2020724651 від 28.09.2018 [PERSON] надано кредит на споживчі цілі у розмірі 10000 грн. з строком кредитування на 36 місяців до 28.09.2021, з фіксованою відсотковою ставкою у розмірі 10% річних, з щомісячною комісією за управління кредитом у розмірі 3,99% в місяць від суми кредиту та з додатковими витратами у розмірі 1800 грн. на придбання послуг зі страхування. 20.08.2021 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №20/08/21 відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» відступило право вимоги за кредитним договором №2020724651 від 28.09.2018, а позивач набув право грошової вимоги до боржника. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 26925,85 грн., що складається з: 8904,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2605,7 грн. - заборгованість за відсотками, 15415,61 грн. - заборгованість за комісією. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.09.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників. Відповідачу 26.09.2025 направлялись позовні матеріали, про що свідчить дата на копії супровідного листа суду, проте, кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 26.11.2025 відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, як і не надходило інших заяв щодо предмету спору. За наявності відомостей про направлення відповідачу позовних матеріалів, а також за відсутності відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без повідомлення (виклику) учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, 28.09.2018 між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №2020724651, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит на споживчі цілі у розмірі 10000 грн. з строком кредитування на 36 місяців до 28.09.2021, з фіксованою відсотковою ставкою у розмірі 10% річних, з щомісячною комісією за управління кредитом у розмірі 3,99% в місяць від суми кредиту та з додатковими витратами у розмірі 1800 грн. на придбання послуг зі страхування. Паспортом споживчого кредиту обумовлено, що сума кредиту складає 11800 грн., на надається на споживчі цілі, шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу банку, у строк визначений договором, орієнтована загальна вартість кредиту для споживача складає 30657,29 грн., загальні витрати за кредитом складають 18857,29 грн., а реальна річна відсоткова ставка 112,27% річних. Відповідно до п. 3 договору повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтентних платежів. Паспортом споживчого кредиту обумовлено, що кредит надається на споживчі цілі, безготівково, шляхом перерахування коштів на придбання товару, у строк визначений договором з реальною річною відсотковою ставкою для кредиту у розмірі 1,43% та для кредитного ліміту 79,56% Таким чином, АТ «ОТП Банк» належно виконало умови договору, надавши [PERSON] кредитні кошти. Однак, [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, своєчасно не повернув кредит, не сплатив проценти за користування кредитом та комісію. 20.08.2021 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №20/08/21 відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» відступило право вимоги за кредитним договором №2020724651 від 28.09.2018, а позивач набув право грошової вимоги до боржника. Після укладення вищевказаних договорів відповідач своїх зобов`язань не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, комісії, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка становить 26925,85 грн. та складається з: 8904,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2605,7 грн. - заборгованість за відсотками, 15415,61 грн. - заборгованість за комісією. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договірних зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Окрім цього, між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Кеню Д.В. було укладено договір про надання правової допомоги №43453613 від 02.01.2025, додаткову угоду №2020724651 від 25.08.2025, надано детальний опис робіт та акт №2020724651 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 25.08.2025 (правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій, складання позовної заяви та формування додатків до позову) відповідно до яких вартість наданих послуг адвокатом склала 6000 грн. Разом з тим, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі № 756/2114/17 (провадження 61-10774св18). Як убачається з акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом, адвокатом були надані послуги щодо правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій, складання позовної заяви та формування додатків до позову, водночас, як встановлено судом, фактично правова допомога, яка надавалась позивачу, полягала у складанні позовної заяви, а зазначення в описі інших послуг є похідним від складення позовної заяви, та штучним збільшенням витрат на правову допомогу. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved