Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

30.09.2024 року позивач звернувся до відповідача про визнання договору споживчого кредиту недійсним. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що з 2019 року він перебуває за межами України, що підтверджується відмітками в паспорті для виїзду за кордон. 18.02.2023 о 15 год. 39 хв. на месенджери позивача почали приходити сповіщення, відповідно до яких невідомі особи намагалися отримати доступ до акаунтів позивача за допомогою номеру мобільного телефону [NUMBER] . Того ж дня о 16 год. 26 хв. вони отримали доступ до сервісу «ДІЯ» та Райффайзен Банк BankID. Позивач звернувся до VodafoneUa та повідомив, що йому належав номер мобільного телефону [NUMBER] і був підписаний контракт на використання мобільного зв`язку. 19.02.2023 позивач від VodafoneUa отримав відповідь, в якій повідомлялося те, що номер мобільного телефону [NUMBER] був блокований через заборгованість в березні 2022 року, через несплату заборгованості протягом трьох місяців, номер був деактивований та договір розірвано в односторонньому порядку 30.07.2022 року. Номерний ресурс будь-якого оператора є технічно обмеженим, тому з метою оптимізації номерних ємностей, компанія надає номери мобільних телефонів на повторне використання і така дія була проведена через 180 днів після деактивації, можливість його відновлення - відсутня. Зазначає, що відповідно виписки з сайту account.live.com Microsoft account вбачається, що Заявник знаходиться на о. Кіпр, а вхід до акаунту заявника невідомими особами був зроблений з України, а саме з айпі адресу, який належить ТОВ «Фрінет», надає доступ до інтернету під брендом 0З на лівому березі Дніпра y м. Києві (https://dnsstuff.hostpro.ua/?fIPWhois=46.219.217.139&tool=ipwhois). Відповідно до Виписки з Українського бюро кредитних історій від 19.02.2023 року, невідомими особами було підписано від імені позивача Договір споживчого кредиту № 5817426 від 18.02.2023 року з ТОВ "Мілоан". 29.05.2023 року відповідно до Договору про відступлення прав вимоги № 97-МЛ права вимоги за договором споживчого кредиту № 5817426 від 18.02.2023 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». На звернення представника позивача, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надало відомості щодо укладення Договору, а саме: довідку по заяві на кредит № 5817426 та копію платіжного доручення №93912565 від 18.02.2023 року. З доданих документів вбачається, що [PERSON] подав заявку на кредит з номеру мобільного телефону: [NUMBER] та вказав номер картки на яку має бути перерахована сума кредиту: Visa debit classic [NUMBER] , банк що випустив картку: [NUMBER] . Представниця позивача зверталася із заявою про злочин до Національної поліції та з адвокатськими запитами до ДП "Дія" та АТ "Райффайзен Банк" однак, у відповідь отримала відмову, оскільки на цю інформацію поширюється банківська таємниця та інформація з обмеженим доступом. У зв`язку з тим, що позивач не подавав заявки про надання йому споживчого кредиту та не заключав цей договір, оспорюваний договір був заключений шахрайським шляхом, просить суд визнати договір споживчого кредиту №5817426 від 18.02.2023 року недійсним. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відзиву не подавав. Однак, 12.02.2025 на адресу суду від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надійшли додаткові пояснення, у яких останній зазначає, що 18.02.2023 між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН» був укладений Кредитний договір №5817426 в електронному вигляді шляхом реєстрації Позичальника на Інтернет сайті і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору, зокрема CMC-повідомлення із кодом на мобільний телефон позичальника, вхід у особистий кабінет, підписання кредитного договору за допоомогою одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] не був би укладений. Таким чином, позивач вважає, що позика надавалась особисто позивачу, а саме за умови ідентифікації та верифікації позичальника та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Зазначає, що про деактивацію мобільного номеру телефону позивач мав повідомити банківську установу. Вважає, що наявність кримінального провадження не може свідчити, у силу презумпції невинуватості, про вчинення злочину стосовно позивача до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення його від обов`язку належного виконання зобов`язання. 17.03.2025 на адресу суду від представниці позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій вона просить суд визнати Договір споживчого кредиту №5817426 від 18.02.2023 недійсним та зобов`язати ТОВ «Кредит-Капітал» видалити всі персональні дані [PERSON] з електронних баз, серверів, припинити їх збір, обробку, систематизацію, зберігання, передачу, знеособлення, тощо, у зв`язку із відсутністю згоди позивача на такі дії. Представниця позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про день час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Заслухавши представницю позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно Договору про споживчий кредит №5817426 від 18.02.2023 укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] , з використанням особистих даних останнього, позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 7 000 гривень, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості. Відповідно до п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Відповідно до п. 6.1. кредитного договору, він укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства через та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до п. 6.1. кредитного договору - кредитний договір був укладений в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений на веб-сайті товариства miloan.ua, та до п.6.2. кредитного договору - проект даного договору було розміщено в Особистому кабінеті Позичальника, відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника. 29.05.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимог №97-МЛ, відповідно до умов якого, останнє отримало право вимоги за вищевказаним договором. Згідно відміток у паспорті громадянина України для виїзду за кордон [PERSON] із 2019 року перебував за межами України. Згідно листа АТ «Райфайзен Банк», адресованого представниці позивача від 26.02.2025 за №81-15-9/2428, Банк підтверджує, що станом на 2023 рік BIN 414950 був закріплений за Raiffeisen Bank JSC. Тобто, картковий рахунок, на який згідно кредитного договору надавалися кредитні кошти безготівково належить АТ «Райфайзен Банк» (а.с. 180). Відповідно до відповіді від 02.01.2025 №81-15-9/44 наданої АТ «Райфайзен Банк» на ухвалу суду від 19.12.2024, у [PERSON] станом на 18.02.2023 відсутні відкриті рахунки та спроб авторизації [PERSON] 18.02.2023 в системі Bankld через «Райфайзен Банк» не зафіксовано (а.с.106). Виявивши стороннє втручання до сервісу «ДІЯ» та Райффайзен Банк BankID позивач через електронну адресу 19.02.2023 звернувся до Департаменту Кіберполіції із заявою про неправомірні дії невстановлених осіб. У відповідь, отримав листа із повідомленням про те, що матеріали ЄО №1533 про вчинене кримінальне правопорушення направлено до Оболонського УП ГУНП в м. Києві (а.с. 57-60). Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження №1202310550000579 за ч. 1 ст. 190 КК України зареєстровано 18.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва №756/2782/23 від 03.04.2023 щодо внесення відомостей до ЄРДР за заявою [PERSON] за заявою від 23.02.2023 про кримінальне правопорушення , а саме, що 18.02.2023, приблизно о 15 год. 39 хв. невстановлена особа шляхом обману заволоділа грошовими коштами на суму 28 602 грн, чим завдала матеріальної шкоди [PERSON] (а.с. 61). 19.02.2023 [PERSON] через офіційну електронну адресу звернувся VodafoneUa про надання інформації щодо мобільного номеру телефону [NUMBER] , на що отримав відповідь, в якій повідомлялося те, що номер мобільного телефону [NUMBER] був блокований через заборгованість в березні 2022 року, через несплату заборгованості протягом трьох місяців. Надалі номер був деактивований та договір розірвано в односторонньому порядку 30.07.2022 року. Номерний ресурс будь-якого оператора є технічно обмеженим, тому з метою оптимізації номерних ємностей, компанія надає номери мобільних телефонів на повторне використання і така дія була проведена через 180 днів після деактивації, можливість його відновлення - відсутня. Листом 30.09.2024 на адвокатський запит представниці позивача від VodafoneUa, надано відповідь про те, що починаючи з 2006 року мобільний номер телефону [NUMBER] обслуговувався в мережі ПрАТ «ВФ Україна» на підставі дії Договору про надання послуг мобільного зв`язку, який був укладений з [PERSON] 30.07.2022 дію Договору було припинено в односторонньому порядку за ініціативою ПрАТ «ВФ Україна», через несплату абонентом заборгованості. Починаючи з 02.11.2022 мобільний номер [NUMBER] став доступний для повторного продажу. У період з 18.02.2023 по 21.02.2023 мобільний номер [NUMBER] обслуговувався знеособлено (анонімно), без укладення письмового договору про надання послуг мобільного зв`язку та індентифікації кінцевого користувача послуг. Після 21.02.2023 та станом на 30.09.2024 цей номер не обслуговується в ПрАТ «ВФ Україна» (а.с. 84). 19.02.2023 [PERSON] електронною поштою повідомив ТОВ «МІЛОАН» про вчинення щодо нього шахрайських дій невідомими особами (а.с. 62). Відповідно до відповіді Державного підприємства «Дія» інформація про [PERSON] відсутня. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). У відповідності до положень статті 638ЦК України,договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ізст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За вимогами статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. У абз.1 п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зазначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ч. 3ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всебічно, повно об`єктивно та безпосередньо дослідивши докази по справі, надавши їм оцінку на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Згідно Договору про споживчий кредит №5817426 від 18.02.2023 укладеного між ТОВ «МІЛОАН», правонаступником якого є відповідач, з використанням особистих даних [PERSON] , за допомогою електронного цифрового підпису, зокрема одноразовим ідентифікатором, який автоматично згенеровано в Інформаційно-комунікаційній системі Позикодавця. Як встановлено судом вище, відповідно до п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] , яка емітується в АТ «Райфайзен Банк». Так, згідно наданої 02.01.2025 відповіді АТ «Райфайзен Банк» у [PERSON] станом на 18.02.2023 відсутні відкриті рахунки та спроб авторизації [PERSON] 18.02.2023 в системі Bankld через «Райфайзен Банк» не зафіксовано (а.с.106). Також, судом встановлено, що 30.07.2022 дію Договору про використання [PERSON] мобільного номеру [NUMBER] було припинено в односторонньому порядку за ініціативою ПрАТ «ВФ Україна» та станом на 18.02.2023 цей мобільний номер обслуговувався знеособлено (анонімно). Відповідно виписки з сайту [INFO] вбачається, що Заявник знаходиться на о. Кіпр, а вхід до аккаунту заявника невідомими особами був зроблений з України, а саме з айпі адресу, який належить ТОВ «Фрінет», y м. Києві (https://dnsstuff.hostpro.ua/?fIPWhois=46.219.217.139&tool=ipwhois). Крім цього, судом встановлено, що [PERSON] в період часу із 2019 до цього часу перебуває за кордоном, що доводиться відмітками у закордонному паспорті останнього. Отже, судом встановлено, що під час укладення спірного договору, що мало місце 18.02.2023 на території України, позивач [PERSON] перебував за межами території України, а тому не міг укладати оспорюваний договір позики та не міг виявляти свою волю на його укладення. Зважаючи на те, що позивач за допомогою належних та допустимих доказів, довів той факт, що не мав наміру укладати вказаний договір, а тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом визнання недійсним Договору споживчого кредиту №5817426 укладеного 18.02.2023 між [PERSON] та ТОВ «МІЛОАН», оскільки позивач не виявляв своєї волі на його укладення. Посилання представника відповідача на те, що позивачем не подано доказів того факту, що кредит отримано шахрайським шляхом, зокрема не подано доказів наявності вироку суду, не заслуговують на увагу, оскільки позивач 19.02.2023 звернувся і до Кіберполіції про вчинення злочину, про що 18.05.2023 було внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №1202310550000579 за ознаками кримінальною правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 190 КК України. Крім того, 19.02.2023 позивач повідоми ТОВ «МІЛОАН» про оформлення кредитного договору шахрайським чином. Інші заперечення відповідача про які останній вказав не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують факту перебування позивача за межами території України під час укладення спірного договору, який укладався на території України, відсутність відкритого карткового рахунку в АТ «Райфайзен Банк» на який були перераховані кредитні кошти, а також не доводять того факту, що саме позивачем укладався спірний договір. Крім того, суд, вважає передчасною вимогу про зобов`язання ТОВ «Кредит-Капітал» видалити всі персональні дані [PERSON] з електронних баз, серверів, припинити їх збір, обробку, систематизацію, зберігання, передачу, знеособлення, тощо, у зв`язку із відсутністю згоди позивача на такі дії у відповідності до Закону України «Про захист персональних даних», оскільки позивач має право самостійно звернутися до відповідача з цим рішенням, яким визнано недійсним Договір споживчого кредиту №5817426 укладений 18.02.2023 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» для видалення або знищення. Тому ця позовна вимога задоволенню не підлягає. За вказаних обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають до задоволення частково. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial