Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] , 22.09.2025 звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати між шлюб. Позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 17 липня 2010 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області, про що в книзі реєстрації актів т про одруження 17.07.2010 року зроблено відповідний актовий запис №03. Від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON] [INFO] , який проживає разом з позивачем, та надалі буде проживати з ним. З червня 2014 року сімейні стосунки між ними розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки та подальше проживання стало неможливим, з підстав чого довгий час кожен з них живе окремим життям та інтересами. На даний час вона з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Спору щодо поділу, яке є їхньою спільною власністю не має, на примирення не згодна. Просила суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано виконавчим комітетом Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області 17.07.2010 року, актовий запис №03. В судове засідання позивачка не з`явились, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та задоволення позову. В поданій заяві просила, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України. За відсутності заперечень позивачки про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив на позов, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 17 липня 2010 року сторони по справі між собою зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Міньківської сільської ради Артемівського району Донецької області, про що складено відповідний актовий запис за №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , який виданий повторно, 26.02.2025 року Голованівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). (а.с.15). Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №13, який проживає разом з позивачкою (а/с.8,9). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, мають одну спільну дитину. Згідно наданої позивачкою заявою збереження шлюбу між сторонами неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивачку на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки та дитини, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивачки мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявила клопотання та вказала про це у поданій до суду заяві, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] » а тому суд рахує за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої позивачкою квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 21.10.2025, остання за подання даного позову до суду сплатила судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп., виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивачки мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved