Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

У вересні 2025 року позивач в особі представника Вишневської О.І. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховано на суму простроченого зобов`язання за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року за кредитним договором № 1130579001 від 18.02.2008 року, укладеним між АКІБ "УкрСиббанк" та відповідачем. Також просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» сплачений судовий збір у розмірі 5 125,44 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (що з 21.12.2009 змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та або Банк) та [PERSON] укладено кредитний договір № 1130579001, за яким, Банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у сумі 65 000 доларів США, що еквівалентно 328 250 грн. строком з 18.02.2008 року по 18.02.2013 року, а [PERSON] зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути наданий кредит у повному обсязі згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти розмірі 13,40 % річних. У зв?язку з неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору Банк звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 01.11.2010 року по справі 2-230/10 позов Банку задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 1130579001 від 18.02.2008 року в сумі 85 225,99 доларів США, що за курсом НБУ станом на день розрахунку заборгованості становило 674 129 грн. 06 коп., судовий збір в сумі 1 820 грн. 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей - Колект» укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, за яким ТОВ «Кей - Колект» одержало право грошової вимоги відносно осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», у тому числі і за кредитним договором № 1130579001 від 18.02.2008 року. Ухвалою судді від 10.09.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху. 19.09.2025 року представник позивача Вишневська О.І. через підсистему «Електронний суд» подала заяву про усунення недоліків. Ухвалою судді від 24.09.2025 року прийнято позовну заяву, відкрито спрощене провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, постановив розглянути справу заочно, згідно із статтями 223 та 280 ЦПК України. За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з наступного. Так судом встановлено, що 18.02.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (що з 21.12.2009 змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11300579001, за яким, Банк надав [PERSON] кредит в іноземній валюті у сумі 65 000 доларів США, а [PERSON] зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 16.02.2018 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти розмірі 13,4 % річних. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов Договору про надання споживчого кредиту № 1300579001 від 18.02.2008 року щодо сплати заборгованості, Банк звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 01.11.2010 року по справі 2-230/10 позов Банку задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 1300579001 від 18.02.2008 року в сумі 85 225,99 доларів США, що за курсом НБУ станом на день розрахунку заборгованості становило 674 129 грн. 06 коп., судовий збір в сумі 1820 грн. 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, за яким ТОВ «Кей - Колект» одержало право грошової вимоги відносно осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей- Колект`у тому числі і за договором № 1300579001 від 18.02.2008 року. Відповідач ухиляється від виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 01.11.2010 року, суму заборгованості не погасив. Відповідно до розрахунків заборгованості загальна сума 3 % річних та інфляційних втрат понесених ТОВ «Кей-Колект» внаслідок прострочення відповідачем сплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1300579001, за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року становить 427 120,35 грн. Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), від 04.06.2019 у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за весь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду у справі № 127/15672/16-ц погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 16.11.2018 у справі № 918/117/18, від 30.01.2019 у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Так, судом встановлено, що боржник [PERSON] за кредитним договором не виконує грошове зобов`язання за рішенням суду, що набрало законної сили. Таке невиконання є триваючим правопорушенням, а тому у позивача, як кредитора, є право на стягнення з них коштів на підставі статті 625 ЦК України, яке обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 5 125,44 грн.

Outcome: approved