Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Представник позивача Романенко М.Е. 28.08.2025 звернувся до суду з позовною заявою, яка сформована в системі "Електронний суд" в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем 30.09.2014, інфляційні втрати та 3% річних, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 30.09.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду № 200115208 щодо кредитування, відповідно до якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 225\~000 грн, із встановленим строком користування з 30.09.2014 по 30.09.2019. Відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 позивачем набуто право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціон лоту № GL16618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі 910/11298/16 відповідно до якої Позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» в тому числі і за кредитним договором укладеним з [PERSON] . Таким чином, Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов?язання за Кредитним договором належним чином, в той же час відповідач [PERSON] порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 13.08.2025 становить 35 796 грн. 62 коп. грн., з яких: 12 061 грн. 53 коп. - заборгованість за кредитом; 23 735 грн. 09 коп. заборгованість за відсотками. Вказана заборгованість розрахована станом на дату укладання договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у реєстрі кредитних договорів. Крім того позивачем на підставі ч.2 ст.625 ЦК України нараховано за несвоєчасне виконання кредитних зобов?язань 3% річних 3218,76 грн та інфляційні втрати 7827,45 грн. Вказані обставини і слугували підставою для звернення представника позивача з позовом до суду. 08.09.2025 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження по справі, визначено порядок її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 04.11.2025 ухвалою суду витребувано у позивача детальний розрахунок заборгованості відповідача. 17.11.2025 представник позивача надав заяву на виконання ухвали суду, в якій зазначив, що усі докази ним надано, розмір заборгованості зафіксований в реєстрі боржників, інших даних позивач немає. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за адресою його місця реєстрації, які повернуті без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» Також відповідачу направлялись СМС повідомлення про розгляд справи у мобільний додаток Вайбер, які доставлені адресату. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З огляду на норми ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи. Враховуючи, що відповідач повідомлений про розгляд справи, відповідно до порядку встановленому ЦПК України, повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов не подав і позивач не заперечує проти заочного розгляду справи про що зазначено у позовній заяві, суд, відповідно до норм статтей 280, 281 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що 30.09.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем [PERSON] укладено договір у формі заяви (оферти) № 200115208, відповідно до якого банк надав відповідачу Прибуткову картку «Кредитка» (не іменна) у гривні, кредитний ліміт не вказано, строк кредитування не зазначено. Вказано, що максимальна ставка по ліміту 58,8%, реальна процентна ставка 89,56% (а.с.34 том 2). Крім цього, сторонами підписано анкету № 740316 від 30.09.2014, яка містить анкетні дані відповідача (а.с.34 зворот том2). Також 30.09.2014 [PERSON] ознайомлений з умовами кредитування, підписавши довідку про умови кредитування та орієнтовану сукупність вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка «Кредитка». У вказаній довідці визначено загальні умови кредиту: розмір кредитного ліміту до 50\~000 грн, строк кредиту 12 міс, форма кредитування відновлювальна кредитна лінія, процентна ставка фіксована та визначено орієнтовну сукупну вартість кредиту: строк 5 років, обсяг щомісячного платежу 3% від фактично використаного кредиту, процентна ставка 58,8% річних, пільговий період до 90 днів (а.с.36 зворот том 2) Крім того [PERSON] ознайомився із Тарифами по продукту «Прибуткова картка «Кредитка», про що свідчить його підпис, де викладені умови кредитування та підписав розписку про отримання кредитної картки 30.09.2014 (а.с.38 т.2) Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.530\~ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 20.07.2020 між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ "Банк Михайлівський" відступає новому кредитору ТОВ "Діджи Фінанс" належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі 5307308,39 грн. та у порядку визначених цим Договором (а.с.9-11 том 1). Факт переходу до позивача права вимоги підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16, за якою позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальником ПАТ «Банк Михайлівський» (а.с. 12-27 том 1). Згідно витягу Реєстру боржників ПАТ "Банк Михайлівський" до Договору №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020 до нового кредитора ТОВ "Діджи Фінанс" перейшло право вимоги за кредитним договором № 200115208, укладеним 30.09.2014 з [PERSON] на суму 35 796 грн. 62 коп. грн., з яких: 12 061 грн. 53 коп. - заборгованість за кредитом; 23 735 грн. 09 коп. заборгованість за відсотками (а.с.60-61том 2). За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Таким чином, ТОВ «Діджи Фінанс» наділено правом грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 13.08.2025 та на дату відступлення, сума заборгованості за кредитним договором становить 35 796 грн. 62 коп. грн., з яких: 12 061 грн. 53 коп. - заборгованість за кредитом; 23 735 грн. 09 коп. заборгованість за відсотками також сума інфляційних втрат 7827 грн. 45 коп. (нарахованих з 25.02.2019 по 23.02.2022), 3% річних 3218 грн. 76 коп. (з 25.02.2019 по 23.02.2013), а всього загальна заборгованість 46 842 грн. 83 коп. На підтвердження наявності заборгованості позивачем надано виписки по особовим рахункам клієнта [PERSON] (а.с.41-250 том 1, а.с. 1-84 том 2). Разом з тим, як вбачається з виписок по рахунку клієнта, первісним кредитором здійснювалося нарахування відсотків за кредитним договором від 30.09.2014, укладеного з [PERSON] по 27.07.2020 (а.с.84 т.2), але доказів того, що відповідач ініціював продовження строку кредитування суду не надано. Підтверджень пролонгації договору також позивачем не надано. Натомість підписана [PERSON] довідка про умови кредитування та Тарифи по продукту «Прибуткова картка «Кредитка» містять чіткий строк користування кредитною карткою 5 років, тобто з 30.09.2014 по 30.09.2019. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц (14-318цс18). \~ \~ \~ \~Припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. При цьому, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Як вбачається з виписок по особовому рахунку [PERSON] станом на 01.10.2019 (кінець строку кредитування) залишок по кредиту становив 17 956 грн 44 коп. (а.с.80 т.1) При цьому також вбачається, що відповідачем частково вносились кошти на погашення заборгованості. Разом з тим, з наданих позивачем виписок по рахунку не вбачається можливим розмежувати заборгованість по тілу кредита та заборгованість по відсотках станом на 01.10.2019 кінець строку кредитування. Зазначена у банківській виписці сума заборгованості 17\~956,44 грн є сукупною (тіло+відсотки). На ухвалу суду про витребування детального розрахунку, представник позивача такого розрахунку не надав. Таким чином, нараховані після закінчення строку кредитування відсотки, тобто після 30.09.2019 є необґрунтованими, а тому вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами, нарахованими з моменту закінчення загального строку кредитування не підлягають задоволенню. При цьому зважаючи на те, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості, суд приймає в якості доказу про заборгованість відповідача виписку по рахунку [PERSON] станом на 01.10.2019 (кінцевий строк дії кредитної картки), де зазначено, що загальна заборгованість становить 17\~956,44 грн. Що стосується частини позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних, суд приходить до наступного висновку. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Представник позивача просить стягнути з відповідача за період з 25.02.2019 по 23.02.2022 інфляційні втрати та 3 % річних за несвоєчасне виконання зобовязання згідно ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, суд не погоджується з періодом за який позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та 3 % річних. Так первісний кредитор ПАТ «Банк Михайлівський» не здійснював нарахування штрафних санкцій, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, а позивач набув право грошової вимоги 20.07.2020, що підтверджується договором про відступлення права вимоги та витягу Реєстру боржників ПАТ "Банк Михайлівський" від 20.07.2020. Тому саме після набуття права вимоги позивач має право на нарахування інфляційні втрати та 3% річних, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок інфляційних втрат та 3% річних, за період з 20.07.2020 по 23.02.2022, що становить: інфляційні втрати \~3\~095,65\~грн, 3% річних 861,24\~грн. Таким чином, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 200115208 від 30.09.2014 в розмірі 17\~956,44 грн, суми інфляційних втрат - 3\~095,65\~грн, 3% річних в сумі 861,24\~грн, а всього 21 913 грн 33 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до останніх належать витрати на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137\~ЦПК України). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст.\~137\~та ч. 8 ст.\~141 ЦПК України). Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано договір № 26 від 15.02.2024 укладений між адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» та ТОВ «Діджи Фінанс», Додаткову угоди до цього договору від 15.02.2024, детальний опис робіт (наданих послуг), а саме підготовка позовної заяви з додатками та Акт про підтвердження факту надання правничої допомоги на загальну суму 7 000 грн. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог. Враховуючи,\~що позовні\~вимоги задоволено\~частково,\~а саме\~на 61,2%,\~то з\~відповідача підлягає\~стягненню судовий\~збір в\~розмірі 1482,5 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 4284 грн - пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial