Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У грудні 2024 р. позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь боргу за договором позики. У судове засідання представник позивача Піліпенко Д.О. не з`явився, але в матеріалах справи є заява, в якій просив проводити розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 11 жовтня 2021 р. [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , (Позикодавець) та [PERSON] РНОКПП [NUMBER] (Позичальник), уклали договір позики (Договір), посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьовим І.С., зареєстрований в реєстрі за № 9516. Сторони визначили у п. 2 Договору, що повернення позики здійснюється у гривнях в сумі, що еквівалентна 38 500 (тридцять вісім тисяч п`ятсот) доларів США не пізніше 30.06.2022 р. за наступним графіком: - в строк до 27.02.2022 р. еквівалент 20 000 доларів США у гривнях; - в строк до 30.06.2022 р. еквівалент 18 500 доларів США у гривнях. В пункті 4 Договору сторони визначили місце повернення боргу за місцем проживання Позичальника за адресою: [ADDRESS] . Пункт 10 Договору визначає домовленість сторін, що факт проведення повного розрахунку (повернення боргу) та виконання договору, засвідчується заявою Позикодавця, справжність підпису на якій буде засвідчено нотаріально. Відповідач за встановленим Договором графіком грошові кошти не повернув. Договором встановлено, що при неповернені позики своєчасно, Позикодавець вправі стягнути заборгованість в примусовому порядку. Для представлення інтересів Позикодавця та надання правничої допомоги 26 листопада 2024 р. між [PERSON] та адвокатом Піліпенко Д.О. було укладено Договір № 19/24 про надання правничої допомоги. 29 листопада 2024 р. на адресу Позичальника адвокатом Піліпенко Д.О. рекомендованим листом з повідомленням про вручення було направлено вимогу № 1/11/24 про сплату боргу, яка 06 грудня 2024 р. повернулась на відділення відправника у зв`язку з відсутністю отримувача за адресою. На час звернення до суду Відповідач кошти не повернув та сума заборгованості за Договором складає 1 603 863 (один мільйон шістсот три тисячі вісімсот шістдесят три) грн. 80 коп., що становить на день звернення до суду 38 500 (тридцять вісім тисяч п`ятсот) доларів США за курсом долара США до гривні встановленого НБУ на день подання позову (1 USD = 41,6588 грн.). Відповідно до положень ч. 2 ст. 192 ЦК іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 524 ЦК зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обіг або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Законодавством передбачена відповідальність позичальника у разі неповернення позики, викладена в ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12). Розглядаючи вимоги представника позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн., суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання щодо ухвалення додаткового рішення, судом досліджено докази понесення позивачем витрат на правову допомогу, зокрема, представником позивача було надано копію ордеру Серії АА №1518698, акт приймання-передачі наданих послуг від 26.11.2025 на суму 20000 грн., рахунок-фактуру №12/11-25 від 26.11.2025, платіжну інструкцію від 26.11.2025 на суму 20000 грн. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З огляду на те, що представником позивача у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, було надано до суду докази понесення позивачем витрат на правову допомогу та до ухвалення рішення у справі зроблено відповідну заяву, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правову (правничу) допомогу у заявленому розмірі 20000,00 грн. При прийнятті такого рішення судом також враховані вимоги частин 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність справи, відсутність судових засідань за участю осіб, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та з метою уникнення можливості неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача.

Outcome: approved