Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Представник позивача звернувся до Холодногірського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в обґрунтування якого вказав, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 16.01.2020. [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та позивачем Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у заяві. Заявою позичальника підтверджується факт, що вона повністю була проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.5. договору, на підставі якого позичальник при укладенні цього Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою та рішенням Банку. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, надано кредитну картку і встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами. Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Позичальник зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Позивачем 14.06.2023 була направлена претензая кредитора до Другої харківської державної нотаріальної контори, та 30.06.2023 отримана відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до приватного нотаріуса Васікової Л.Є., за місцем заведення спадкової справи, та 01.09.2023 отримана відповідь, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідач [PERSON] 19.09.2023 до спадкоємці позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 16.01.2020 року становить 47388,27 грн., яка складається з наступного: 47388,27 грн. заборгованість за тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 47388,27 грн. та судові витрати. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08.01.2025 по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 03.05.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Мотивований тим, що не було встановлено обставини, які підлягають встановленню при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника. Зазначила про сплив строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємця, який становить 6 місяців з дня, коли кредитор дізнався або міг дізнатися про прийняття спадщини або одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину п.2 ст.1281 ЦК України. Звернула увагу на те, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки встановлпені ч. 2 і ч. 3 ст. 1281 ЦК України позбавляються його цивільного права, а отже не може вимагати в суді захисту відповідного права. Обгрунтовує свою позицію тим, що у документах поданих до суду представник АТ КБ «Приватбанк» зазначає дату отримання банком інформації про смерть клієнта [PERSON] 30.11.2021, однак цю інформацію було особисто надано, а саме надіславши копію Свідоцтва про смерть. Натомість позивач пред`явив, як кредитор спадкодавця, свої вимоги до спадкоємця лише 28.05.2023 за допомогою Претензії кредитора направленої на адресу другої Харківської державної нотаріальної контори. Зазначила, що їй як спадкоємиці взагалі від АТ КБ «Приватбанк» жодного разу не приходило подібних вимог, претензій чи будь-яких сповіщень стосовно боргу спадкодавиці [PERSON] . Просила звернути увагу, що в матеріалах справи відсутні «Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу» на ім`я [PERSON] , як спадкоємця і відповідача у справі, що ще раз підтверджує, що жодних «Лист-Претензія» не отримувала. Вказала, що відповідно до «Виписки за договором № б/н за період 20.07.2018 - 23.10.2024» наданої представником позивача, після смерті [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» продовжував знімати кошти з її рахунків. На переконання відповідача, сума, яка була зазначена в позовній заяві не відповідає сумі заборгованості [PERSON] на момент смерті. Згідно чинниго законодавства, незалежно від того, коли спадкоємець прийняв фактично спадок, він належить йому у тому вигляді, в якому воно існувало на день смерті спадкодавця. Зазначила, що у спадок від [PERSON] отримала квартиру, іншого майна у спадкодавця, про яке їй було б відомо у спадкодавця немає. 26.03.2021 між спадкодавцем та [PERSON] було укладено Іпотечний договір та договір позики, згідно до яких спадкодавиця [PERSON] прийняла від [PERSON] гроші, в розмірі 1\~393\~500,00 грн., що є еквівалентом 50\~000 доларів США, та передала іпотекодержателю [PERSON] наступне нерухоме майно: трикімнатну квартиру номер [ADDRESS] , житловою площею 40,6 м2, загальною площею 63,5 кв.м. І.А. Нестерова 15.02.2022 звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Васіковій Л.Є. із заявою претензією кредитора до майна [PERSON] згідно Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лівіндою Н.О. 26.03.2021 за реєстровим № 972. Згідно цього іпотечного договору у разі несплати коштів «Предмет іпотеки» - 3-х кімнатна квартира переходить у власність до [PERSON] . Згідно до «Звіту про оцінку майна від 16.02.2022 на Предмет іпотеки, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] становить 1175105 грн 00 коп. Виходячи з данних обставин, на переконання відповідача, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» виходять за межі відповідальності спадкоємця відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України, тому як фактично не отримувала в спадок майно, і відповідно нема чим відповідати на вимогу позивача. Представник позивача до суду не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Відповідач через канцелярію суду надала заяву. Зі змісту останньої вбачається, що вона просить розглядати справу за її відсутності, в позові відмовити в повному обсязі. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву № б/н від 16.01.2020. [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та позивачем Договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис у заяві. Заявою позичальника підтверджується факт, що вона повністю була проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. При встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.5. договору, на підставі якого позичальник при укладенні цього Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою та рішенням Банку. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, надано кредитну картку і встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50 000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами. Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Позичальник зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 16.01.2020 року становить 47388,27 грн., яка складається з наступного: 47388,27 грн. заборгованість за тілом кредита; 0,00 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита, 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Листом № 729/01-16 від 20.06.2023 Друга харківська міська державна нотаріальна контора у відповідь на претензію кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 28.05.2023, що надійшла до нотаріальної контори 29.06.2023 вх. № 48/02-14 повідомила про те, що заведено спадкову справу № 5/2022 до майна померлої [PERSON] . Друга Харківська міська державна нотаріальна контора переслала до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Васікової Л.Є., для розгляду за належністю претензію кредитора АТ КБ «Приват Банк» від 28.05.2023 № SAMDNWFCOOO61604561, щодо наявності спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Претензія кредитора зареєстрована в книзі реєстрації спадкових справ за № 61. \~ \~ \~ \~Спадкова справа заведена на підставі заяви дочки спадкодавиці [PERSON] . \~ \~ \~ \~Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно достатті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частиною першоюстатті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частиною третьоюстаттею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина другастатті 1220 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина першастатті 1270 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). З витребуваної судом копії спадкової справи № 05/2022 заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що спадкова справа була заведена на підставі заяви [PERSON] від 15.02.2022 року за № 13. 30.04.2025 [PERSON] (спадкодавець) в м. Харкові, склала заповіт ННЕ 452004, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мороз Г.І., що був зареєстрований в реєстрі за № 1367, згідно з яким на випадок своєї смерті заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON] 26.03.2021 між спадкодавцем та [PERSON] було укладено Іпотечний договір та договір позики, згідно до яких спадкодавиця [PERSON] прийняла від [PERSON] гроші, в розмірі 1\~393\~500,00 грн., що є еквівалентом 50\~000 доларів США, та передала іпотекодержателю [PERSON] наступне нерухоме майно: трикімнатну квартиру номер [ADDRESS] , житловою площею 40,6 м2, загальною площею 63,5 кв.м. [PERSON] 15.02.2022 звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Васіковій Л.Є. із заявою претензією кредитора до майна [PERSON] згідно Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Лівіндою Н.О. 26.03.2021 за реєстровим № 972. Згідно цього іпотечного договору у разі несплати коштів «Предмет іпотеки» - 3-х кімнатна квартира переходить у власність до [PERSON] . Згідно до «Звіту про оцінку майна від 16.02.2022 на Предмет іпотеки, а саме вартість квартири за адресою: [ADDRESS] становить 1175105 грн 00 коп. \~ \~ \~ \~В даній спадковій справі наявна претензія кредитора АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 28.05.2022 року № SAMDNWFCOO061604561, [PERSON] від 16.02.2022, АТ «Альфа-Банк» від 19.07.22 та 07.02.2022 за вих. 10022-93, 10024-93, 10025-93. Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно зі статтею 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, спадкоємиця померлого позичальника, яка не виконала умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу статей 1281,1282 ЦК України зобов`язана у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. За законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Оскільки боржник померла, то відповідати перед кредитором на підставі статей 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцею померлої [PERSON] , прийняла після неї спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. З витребуваної судом копії спадкової справи № 05/2022 заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що спадкова справа була заведена на підставі заяви [PERSON] від 15.02.2022 року за № 13. Відповідно частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з вимогами статей 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Представником позивача не доведено вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину, а відтак, можливість визначення розміру відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідача боргу за кредитним договором від 16.01.2020 року у розмірі 47388,27 грн. Судом встановлено, що вимоги кредиторів були подані у встановлений строк, а спірне майно обтяжене іпотекою, що підтверджується нотаріальними документами, а саме Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.10.2025 № 449747617. Відповідно до ст. 590 ЦК України та ст. 36 Закону України «Про іпотеку» вимоги іпотекодержателя задовольняються у першу чергу за рахунок предмета іпотеки. Згідно з звітом № 11-20251106-0010713808 про оцінку від 06.11.2025 [PERSON] , оціночна вартість 3-кімнатної квартири, загальною площею 63, 5 кв.м., житловою площею 40,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 1572000 грн без ПДВ. З огляду на пріоритет іпотечного кредитора та встановлену вартість майна, залишок спадкової маси після задоволення вимог іпотекодержателя є недостатнім для задоволення інших кредиторських вимог, зокрема вимог кредитодавця за кредитним договором. За змістом ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкова маса є недостатньою для задоволення вимог кредитодавця, а підстави для стягнення заборгованості у межах пред`явлених вимог відсутні. Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає, що такі витрати в силу вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача, як сторони, якій відмовлено в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed