Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. На обґрунтування позову зазначено, що 09 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 141. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Від подружнього життя народилася спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 20 лютого 2025 року рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. За час перебування в шлюбі, а саме 15 листопада 2023 року, на підставі договору купівлі-продажу №6112/23/02345 сторони набули у власність транспортний засіб TOYOTA AVENSIS, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1794 см. куб., номер VIN: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , який зареєстрований в ТСЦ МВС №1242 05 грудня 2023 року, що підтверджується відповіддю ТСЦ МВС №1249, наданою на запит адвоката у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів у позивача. Середня ринкова вартість транспортного засобу TOYOTA AVENSIS, 2007 року випуску становить 360 310,00 гривень, що підтверджується довідкою про середню ринкову вартість, виданою суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат 394/2023 від 29.06.2023 року ). Позивач вказує, що зазначений транспортний засіб є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки він був придбаний у шлюбі з відповідачем. Позивач не має доступу до вказаного автомобіля, спільне його використання неможливе, зазначене майно є неподільним, а отже в порядку поділу майна подружжя вважає за можливе просити компенсації вартості 1/2 транспортного засобу, в розмірі 180 155, 00 гривень, з припиненням спільної сумісної власності на транспортний засіб. Ухвалою судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 24 червня 2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, який прийнятий судом, де зазначено, що відповідач визнає той факт, що транспортний засіб TOYOTA AVENSIS, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1794 см. куб., номер VIN: [NUMBER] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, однак не погоджується на виплату компенсації у розмірі, вказаному позивачем, оскільки вартість даного транспортного засобу позивачем завищена, оскільки не врахованого, що автомобіль свого часу отримав пошкодження у ДТП. Під час підготовчого провадження судом, за клопотанням відповідача, долучено до матеріалів справи висновок експерта № 28/10/25 від 30.10.2025 року про вартість спірного транспортного засобу, що визначена експертом у сумі 146122,74 грн. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Відповідь на відзив не надходила. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача. Відповідач у вступному слові та поясненнях просив врахувати наданий ним висновок експерта №\~28/10/25 від 30.10.2025 року про вартість спірного транспортного засобу, що визначена експертом у сумі 146122,74 грн, щодо стягнення компенсації частки у спільному майні не заперечував, але просив визначити суму компенсації з урахуванням вартості транспортного засобу, визначеної експертом. Суд, заслухавши вступне слово та пояснення учасників справи, дослідивши докази, що подані сторонами на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються їх позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 09 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 141. Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Від подружнього життя народилася спільна дитина донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 20 лютого 2025 року рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. За час перебування в шлюбі - 15 листопада 2023 року, на підставі договору купівлі-продажу №6112/23/02345, відповідач набув у власність транспортний засіб TOYOTA AVENSIS, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1794 см. куб., номер VIN: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , який зареєстрований в ТСЦ МВС №1242 05 грудня 2023 року, що підтверджується відповіддю ТСЦ МВС №1249, крім того, зазначена обставина відповідачем не оспорюється. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша статті 60 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Отже, транспортний засіб TOYOTA AVENSIS, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1794 см. куб., номер VIN: [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , який зареєстрований на ім`я відповідача, суд визнає спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки він придбаний подружжям під час шлюбу за спільні кошти подружжя. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України). Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України). За вказаних обставин кожен із подружжя вправі вимагати поділу спільного майна, при цьому, суд виходить із принципу рівності часток майна, оскільки відсутні докази про існування домовленості про інше, крім того, шлюбний договір, який змінював би встановлений законом розмір часток, сторонами не укладався. Висновок Верховного Суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, викладений у постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20: «Приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. При цьому частини четверта та п`ята статті 71 СК України не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач.» Крім того, у пункті 40 вказаної постанови Верховний Суд зазначив таке: «…суд першої інстанції задовольнив вимогу про припинення права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль, а апеляційний суд у задоволенні цієї вимоги відмовив. Оскільки річ є неподільною, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на це майно. Унаслідок виділення останнього у власність відповідачеві і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту. Тому апеляційний суд правильно відмовив у задоволенні цієї вимоги, хоч і з інших мотивів». Суд, враховуючи, що спірний автомобіль знаходиться в користуванні відповідача, є неподільною річчю, позивач вимагає від відповідача матеріальну компенсацію за належну їй частку автомобіля, згода відповідача на сплату компенсації вартості частки позивача не є обов`язковою, суд дійшов висновку, що спільне майно подружжя, що складається із транспортного засобу TOYOTA AVENSIS, 2007 року випуску, підлягає поділу шляхом виділення відповідачу у власність спірного транспортного засобу, із одночасним стягненням з відповідача на користь позивача 1/2 частини його вартості, при цьому, вимога про припинення права спільної сумісної власності є неефективним способом захисту. Вирішуючи питання про вартість спірного майна та, відповідно, про розмір компенсації позивачу, суд враховує таке. Згідно довідки про середню ринкову вартість, виданою суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] (сертифікат 394/2023 від 29.06.2023 року ), середня ринкова вартість транспортного засобу TOYOTA AVENSIS, 2007 року випуску становить 360 310,00 гривень. Згідно висновку № 28/10/25 від 30.10.2025 року товарознавчої експертизи про оцінку колісного транспортного засобу, виконаного судовим експертом Дроздовим Ю. В. на замовлення відповідача, вартість транспортного засобу TOYOTA AVENSIS, 2007 року випуску, становить 146122,74 грн. Відповідно до частин першої третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи довідку про середню ринкову вартість транспортного засобу, як письмовий доказ, та висновок експерта, що наданий відповідачем, які містять різні відомості про вартість спірного транспортного засобу, суд враховує, що кожен з цих доказів сам по собі є належним та допустимим, разом з тим, більш достовірним доказом суд визнає висновок експерта від 30.10.2025 року, оскільки експертом було проведено огляд автомобіля, врахованого його технічний стан, наявність механічних пошкоджень на момент дослідження, в той час як довідка про середню ринкову вартість, видана суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , без огляду оцінювачем автомобіля, без урахування його технічного стану, наявних механічних пошкоджень, і є лише констатацією середньої ринкової вартості транспортних засобів відповідної марки, року випуску, та комплектації. Позивачем не надано іншого висновку експерта на спростування доводів відповідача про вартість спірного транспортного засобу, а тому суд враховує саме висновок експерта № 28/10/25 від 30.10.2025 р. при вирішенні питання про розмір компенсації, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Оскільки вартість 1/2 частки спірного автомобіля становить 73\~061,37 грн саме цю суму належить стягнути з відповідача на користь позивача як грошову компенсацію вартості належної позивачу частки у праві власності на транспортний засіб TOYOTA AVENSIS, 2007 року випуску, без вирішення питання про припинення права спільної сумісної власності на майно, оскільки така вимога не ефективним способом захисту прав позивача. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею при поданні позову судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 583,70 грн.

Outcome: partial