Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

25.08.2025 [PERSON] звернувся в суд з позовом до Держави України в особі Харківської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди в розмірі 999\~000,00. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.08.2018 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 301, ч. 3 ст. 301 КК України, в межах кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР 27.03.2018 року №12018220060000588. 29.08.2018 слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова відносно [PERSON] було обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який діяв до 22.10.2018. 30.08.2018 прокурором Харківської місцевої прокуратури. №5 прокуратури Харківської області (реорганізовано в Слобідську окружну прокуратуру м. Харкова структурний підрозділ Харківської обласної прокуратури) у відношенні [PERSON] затверджено обвинувальний акт за ч.ч. 2, 3 ст.301 КК України і скеровано до Київського районного суду м. Харкова, де вказане кримінального провадження розглядалося п`ятьма складами суду до 25.07.2025 (судова справа №640/15845/18). Так, згідно обвинувального акту, [PERSON] , наприкінці травня 2017 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у приміщенні квартири за невстановленою в ході досудового розслідування адресою, діючи умисно, з метою незаконного виготовлення та з метою подальшого збуту продукції порнографічного характеру, за допомогою свого мобільного телефону невстановленої марки та моделі з вмонтованою в нього камерою, шляхом відеозапису статевого акту між [PERSON] та невстановленним чоловіком, виготовив відеопродукцію порнографічного характеру для її подальшого збуту. В подальшому, [PERSON] , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут відеопродукції порнографічного характеру, діючи з корисливим мотивом та з метою наживи, ігноруючи основні засади моральності і принципи статевої моралі в суспільстві, 01 червня 2017 року о 20 годині 46 хвилин, знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: [ADDRESS] , скориставшись власним комп`ютером, розмістив на створеній ним заздалегідь інтернет-сторінці веб-ресурсу «meendorus.net» з нік-неймом «Zrelka» раніше виготовлений ним відеозапис, який відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи № 2272/18 від 25.06.2018, відноситься до відеопродукції порнографічного характеру, встановивши плату за можливість перегляду та завантаження даного відео користувачами в розмірі «200 кредитів» (валюта, яка використовується на веб-ресурсі «meendorus.net»), що становить 63 гривні 06 копійок. 21 березня 2018 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, [PERSON] будучи зареєстрованим під нік-неймом «Zrelka», збув [PERSON] вищевказану відеопродукцію порнографічного характеру. Крім цього, [PERSON] , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: [ADDRESS] , розмістивши 01 червня 2017 року о 20 годині 46 хвилин на створеній ним заздалегідь інтернет-сторінці веб-ресурсу «meendorus.net» з нік-неймом «Zrelka» раніше виготовлений ним відеозапис, який відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи №2272/18 від 25.06.2018, відноситься до відеопродукції порнографічного характеру, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного самостійного збагачення, за грошову винагороду в розмірі «200 кредитів» (валюта, яка використовується на веб-ресурсі «meendorus.net»), що становить 63 гривні 06 копійок, 18 квітня 2018 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, використовуючи веб-ресурс «meendorus.net», будучи зареєстрованим під нік-неймом «Zrelka», збув [PERSON] вищевказану відеопродукцію порнографічного характеру. Крім цього, [PERSON] , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: [ADDRESS] , розмістивши 01 червня 2017 року о 20 годині 46 хвилин на створеній ним заздалегідь інтернет-сторінці веб-ресурсу «meendorus.net» з нік-неймом «Zrelka» раніше виготовлений ним відеозапис, який відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи №2272/18 від 25.06.2018, відноситься до відеопродукції порнографічного характеру, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного самостійного збагачення, за грошову винагороду в розмірі «200 кредитів» (валюта, яка використовується на веб-ресурсі «meendorus.net»), що становить 63 гривні 06 копійок, 08 травня 2018 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, використовуючи веб-ресурс «meendorus.net», будучи зареєстрованим під нік-неймом «Zrelka», збув [PERSON] вищевказану відеопродукцію порнографічного характеру. Крім цього, [PERSON] , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: [ADDRESS] , розмістивши 01 червня 2017 року о 20 годині 46 хвилин на створеній ним заздалегідь інтернет-сторінці веб-ресурсу «meendorus.net» з нік-неймом «Zrelka» раніше виготовлений ним відеозапис, який відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи №2272/18 від 25.06.2018, відноситься до відеопродукції порнографічного характеру, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного самостійного збагачення, за грошову винагороду в розмірі «200 кредитів» (валюта, яка використовується на веб-ресурсі «meendorus.net»), що становить 63 гривні 06 копійок, 10 травня 2018 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, використовуючи веб-ресурс «meendorus.net», будучи зареєстрованим під нік-неймом «Zrelka», збув [PERSON] вищевказану відеопродукцію порнографічного характеру. Крім цього, [PERSON] , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: [ADDRESS] , розмістивши 01 червня 2017 року о 20 годині 46 хвилин на створеній ним заздалегідь інтернет-сторінці веб-ресурсу «meendorus.net» з нік-неймом «Zrelka» раніше виготовлений ним відеозапис, який відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи №2272/18 від 25.06.2018, відноситься до відеопродукції порнографічного характеру, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного самостійного збагачення, за грошову винагороду в розмірі «200 кредитів» (валюта, яка використовується на веб-ресурсі «meendorus.net»), що становить 63 гривні 06 копійок, 15 травня 2018 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, використовуючи веб-ресурс «meendorus.net», будучи зареєстрованим під нік-неймом «Zrelka», збув [PERSON] вищевказану відеопродукцію порнографічного характеру. Крім цього, [PERSON] , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: [ADDRESS] , розмістивши 01 червня 2017 року о 20 годині 46 хвилин на створеній ним заздалегідь інтернет-сторінці веб-ресурсу «meendorus.net» з нік-неймом «Zrelka» раніше виготовлений ним відеозапис, який відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи №2272/18 від 25.06.2018, відноситься до відеопродукції порнографічного характеру, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного самостійного збагачення, за грошову винагороду в розмірі «200 кредитів» (валюта, яка використовується на веб-ресурсі «meendorus.net»), що становить 63 гривні 06 копійок, 15 травня 2018 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, використовуючи веб-ресурс «meendorus.net», будучи зареєстрованим під нік-неймом «Zrelka», збув [PERSON] вищевказану відеопродукцію порнографічного характеру. Крім цього, [PERSON] , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: [ADDRESS] , розмістивши 01 червня 2017 року о 20 годині 46 хвилин на створеній ним заздалегідь інтернет-сторінці веб-ресурсу «meendorus.net» з нік-неймом «Zrelka» раніше виготовлений ним відеозапис, який відповідно до висновку судово-мистецтвознавчої експертизи №2272/18 від 25.06.2018, відноситься до відеопродукції порнографічного характеру, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом та метою незаконного самостійного збагачення, за грошову винагороду в розмірі «200 кредитів» (валюта, яка використовується на веб-ресурсі «meendorus.net»), що становить 63 гривні 06 копійок, 17 травня 2018 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин, використовуючи веб-ресурс «meendorus.net», будучи зареєстрованим під нік-неймом «Zrelka», збув [PERSON] вищевказану відеопродукцію порнографічного характеру. В ході судового розгляду прокурор Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Артюх Г.С. постановою від 21.07.2025 відмовилася від підтримання державного обвинувачення, дійшовши переконання, що пред`явлене [PERSON] обвинувачення не підтверджується і заявила клопотання про закриття провадження в порядку и.2 ч.2 ст.284 КПК України, зазначивши, що «під час судового розгляду об`єктивних даних, які б вказували на розповсюдження, у тому числі повторно, відеопродукцій порнографічного характеру [PERSON] не встановлено. Отже, обвинувачення, пред`явлене [PERSON] органами досудового розслідування в ході судового розгляду на підтвердилося, оскільки в його діях відсутній склад кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 301 КК України». З огляду на те, що обвинувачений [PERSON] послідовно на протязі усього судового розгляду цього кримінального провадження не визнавав свою вину, а прокурор відмовився від обвинувачення за ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301 КК Україна, сторона захисту не заперечували проти закриття провадження в порядку п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.07.2025 клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Артюх Г.С. було задоволено та закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018220060000588 від 27.03.2018, за обвинуваченням [PERSON] у вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 301. ч. 3 ст. 301КК України, на підставі п.2 ч. 2 ст. 284 КК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. З посилання на приписи Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» позивач вважає, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності він зазнав моральної шкоди, яку оцінює у розмірі 999 000,00 грн. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди у розмірі 999\~000,00 грн. Відповідач у письмовому відзиві позовні вимоги заперечив, зазначивши таке. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. З огляду на це, шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України від 01.12.1994 № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон № 266/94-ВР). За змістом п. 5 ст. 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода. У відповідності до ст. ст. 5, 6 Закону № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету відповідності до ст. 4 Закону № 266/94-ВР. Крім того, у відповідності до абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Європейський суд з прав людини також вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, але за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Аналіз вищевказаної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної відшкодування. плати, встановленої законодавством на момент Відповідно до ст. 13 Закону № 266/94-ВР розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Зазначені висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими у постановах від 02.12.15 у справі № 6-2203цс15, від 24.04.2017 у справі № 6-2885цс16, від 22.06.2017 у справі № 6-501цс17. Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлена мінімальна заробітна плата з 1 січня у розмірі 8 000 грн, розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму, зазначеного в абзаці дев`ятому статті 7 цього Закону, 1600,00 грн. Отже, за умови доведеності спричинення позивачу моральних страждань в якості розрахункової величини необхідно застосовувати саме 1600 гривень. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами поміркованості, розумності та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Так, позивач має довести не лише факт реабілітації, а наявність у зв`язку з цим моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди та її розміру. Отже, у разі доведеності позивачем заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, розмір відшкодування підлягає розрахунку враховуючи строк перебування позивача під слідством та судом, а саме з 22.08.2018 по 25.07.2025. У відповідності до вимог чинного законодавства, позивач має обґрунтувати розмір моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідача, надати відповідний розрахунок вказаної суми збитків із зазначенням міркувань, якими він користувався, розраховуючи розмір суми збитків. Позивач у своєму позові не зазначає яких саме страждань він зазнав, від незаконних, на його думку, дій відповідача, моральних чи фізичних, не розкриває, у чому саме полягли вказані страждання, їх міри та ступеня, не зазначає причинно-наслідкових зв`язків між діями органів досудового розслідування та зазначеними наслідками, не посилається на рішення відповідних органів, якими були б визнані незаконними дії органу досудового розслідування та суду. Натомість, позивач обмежується переліком негативних явищ у своєму житті, відповідальність за які він воліє покласти на орган досудового розслідування. Зважаючи на викладене, враховуючи, що позивачем не викладено обставин, що підтверджують спричинення йому будь-якої моральної шкоди внаслідок незаконних дій держави, не наведено доказів на підтвердження доводів позовної заяви, не зазначено причинно-наслідкового зв`язку між діями правоохоронних органів та нібито спричиненої йому моральної шкоди, вважаю, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі, що значно перевищує встановлений законом розмір не підлягає задоволенню. Статтями 12, 80, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, позовні вимоги про відшкодування шкоди у розмірах, що значно перевищують встановлений законом розмір не підлягають задоволенню. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив та просив суд відмовити у їх задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позов. Суд, заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22.08.2018 позивачу [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 301, ч. 3 ст. 301 КК України, в межах кримінального провадження, яке внесено до ЄРДР 27.03.2018 року №12018220060000588. Відповідно до постанови про відмову від підтримання державного обвинувачення прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова від 21.07.2025, встановлено, що «під час судового розгляду об`єктивних даних, які б вказували на розповсюдження, у тому числі повторно, відеопродукцій порнографічного характеру [PERSON] не встановлено. Отже, обвинувачення, пред`явлене [PERSON] органами досудового розслідування в ході судового розгляду на підтвердилося, оскільки в його діях відсутній склад кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 301 КК України». Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.07.2025 клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова Артюх Г.С. було задоволено та закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №\~12018220060000588\~від 27.03.2018,\~за обвинуваченням\~ [PERSON] у\~ вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 301. ч. 3 ст. 301КК України, на підставі п.2 ч. 2 ст. 284 КК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Статтею\~19 Конституції України\~встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття\~56 Конституції України). Відповідно до статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею\~1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частинами\~першою\~та\~другою\~статті\~23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями частини\~третьої\~статті\~23 ЦК України\~визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Підстави, особливості та порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею\~1176 ЦК України\~та\~Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду". Відповідно до частини\~першої\~статті\~1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно із статтею\~1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"\~підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина\~друга\~статті\~1176 ЦК України). Так, відповідно до статті\~2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"\~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. У розглядуваному випадку, як слідує з матеріалів справи, позивач був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності, про що наявна ухвала суду про закриття кримінального провадження, внесеного до\~ Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018220060000588 від 27.03.2018, за обвинуваченням\~ [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301 КК України,\~на підставі п. 2 ч. 2 ст. 284 КК України - у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення, оскільки в його діях відсутній склад кримінальних правопорушень. Статтею 3 Закону передбачено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята та шоста статті\~4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"). Згідно зі статтею\~13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"\~питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається відповідно до частини першої статті 12 цього Закону. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Вирішуючи питання про можливість відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд враховує, що він дійсно довгий час перебував під слідством та судом, правопорушення в яких обвинувачувався виготовлення та збут порнографічних продукції, міг мати душевні переживання у зв`язку з цим, втратив нормальні життєві зв`язки у суспільстві, а отже йому слід присудити відповідне відшкодування. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Законодавством України встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, а не граничний. Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, відповідно до частини третьої статті\~13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"\~відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) зроблено висновок, що "моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості". У пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18), розмір моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, необхідно визначати виходячи з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, починаючи з часу пред`явлення обвинувачення до набрання виправдувальним вироком законної сили або ухвалою про закриття кримінального провадження. Відхиляючи доводи відповідача, щодо застосування до цих правовідносин розрахункової величини для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1 600,00 грн, а не 8 000 грн, як це передбачено Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» суд зазначає таке Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"\~не передбачено можливість запровадження Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік окремого виду мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду. Конституційний Суд України у своїх рішеннях: від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020, від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020 наголосив на тому, що предмет регулювання\~Бюджетного кодексу України, так само як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, обумовленим положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, а тому вказаними актами законодавства не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України, а скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті\~19, статті\~130 Конституції України. Отже,\~Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"\~є спеціальним і саме норми цього Закону регулюють порядок визначення моральної шкоди у спірних правовідносинах. Зміни у вказаний Закон не вносились. У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 705/4489/20 (провадження № 61-2214св23) Верховний Суд щодо застосування статті\~13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду"\~зазначив, що тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Відповідно до статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у редакції, чинній на час розгляду справи, установлено з 01.01.2025 мінімальну заробітну плату на рівні 8 000,00 грн. Аналізуючи релевантну судову практику Верховного Суду при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, Верховний Суд роз`яснював про необхідність застосування "мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду", "виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом", "мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування", а тому при вирішенні указаної справи необхідно виходити із установленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" мінімальної заробітної плати у місячному розмірі 8 000,00 грн. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 761/22531/23 (провадження № 61-7724св24), від 08 жовтня 2024 року у справі № 333/2527/22 (провадження № 61-7696св24), від 21 жовтня 2024 року у справі № 490/7139/23 (провадження № 61-8406св24), від 15 листопада 2024 року у справі № 336/2137/23 (провадження № 61-9291св24), від 19 грудня 2024 року у справі № 488/2561/21 (провадження № 61-8267св24). Судом встановлено, що [PERSON] перебував під слідством і судом з 22.08.2018 (день повідомлення підозри) до 05.08.2025 (день набрання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25.07.2025 законної сили), тобто [PERSON] перебував під слідством і судом 83 місяців та 10 днів. Проводячи розрахунок належного відшкодування, суд бере за основу період часу з дня повідомлення позивачу про підозру 22.08.2018, до дня набрання законної сили ухвали суду 05.08.2025. Таким чином, оскільки період перебування [PERSON] під слідством і судом складає 83 місяців 10 днів (з 22.08.2018 до 05.08.2025), розмір морального відшкодування не може бути меншим за 666\~666,67 грн ((8 000,00 грн х 83 місяців = 664\~000,00 грн) + (8 000,00 грн / 30 календарних днів х 10 день = 2666,67 грн) = 666\~666,67 грн). Встановлення правильного періоду перебування особи під слідством і судом впливає на правильність визначення мінімального розміру моральної шкоди, який не може бути зменшено, однак суд може його збільшити з урахуванням конкретних обставин справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок незаконного перебування під слідством та судом. Зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, розмір завданої [PERSON] моральної шкоди суд визначає в сумі 750\~000,00 грн, оскільки такий розмір не менший від мінімального і не більший ніж достатній для розумного задоволення потреб позивача як особи, що має право на відшкодування шкоди відповідно до\~Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", та не призводить до її збагачення. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства та принцип змагальності, суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України, дійшов висновку про часткову доведеність позивачем заявлених позовних вимог, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Outcome: partial