Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит Капітал» звернулось до Черкаського районного суду Черкаської області через свого представника - адвоката Усенка М.І. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 102335215 від 12.09.2022 року у розмірі 20 950,00 грн, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 5 000 грн; заборгованість за процентами - 15 000,00 грн; заборгованість за комісією - 950,00 грн. А також просив стягнути з відповідача на свою користь суму понесених судових витрат, що складаються із судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Згідно позовних вимог, 12.09.2025 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 102335215, згідно з умовами якого відповідачка отримала 5 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови договору про споживчий кредит виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну їй суму, в свою чергу відповідачка зі свого боку не виконала умови договору про споживчий кредит і в неї виникла заборгованість. 28.12.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги 88-МЛ/Т від 28.12.2022 р. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги, та у відповідності до статті 512 Цивільного кодексу України, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників, включно з правом вимоги і за кредитним договором № 102335215 від 12.09.2022 року, що укладений між кредитодавцем та відповідачем Представник позивача в прохальній частині просив справу розглядати без їх участі. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідачка була повідомлена про вказаний позов шляхом направлення ухвали суду за місцем її реєстрації. Рекомендоване повідомлення повернулось із зазначенням: «адресат відмовився». Відтак, відповідачка вважається належним чином повідомленою про розгляд справи. Відзиву на позовну заяву від відповідачки не надходило. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, враховуючи заперечень з боку позивача та відсутність відзиву на позовну заяву, ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 20 жовтня 2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлені судом обставини: На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено наступне. 12.09.2025 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 102335215, шляхом підписання електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) V29209, який був відправлений на номер телефону [NUMBER] та введений відповідачем 12.09.2022 14:02. Згідно договору про споживчий кредит сторони погодили наступні умови кредитування: сума кредиту складає - 5 000,00 гривень; валюта - українська гривня; загальний строк кредиту 105 днів, що складається з: пільгового періоду - 15 днів строком з 12.09.2022 року по 27.09.2022 року та поточного періоду - 90 днів, з 28.09.2022 року по 26.12.2022 року; дата повернення - 26.12.2022 року; тип процентної ставки - фіксована; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1 500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13 500,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду; комісія за надання кредиту - 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово; Орієнтовна загальна вартість кредиту - 20 950,00 грн. Кошти кредиту надавалися у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок відповідача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № 516874*96, що підтверджується платіжним дорученням про успішне перерахування коштів №50872287 від 12.09.2022 року. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну їй суму, в свою чергу остання зі свого боку не виконала умов кредитного договору. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного договору підтверджує Анкета-заява на кредит № 102335215 позичальника від 12.09.2022 року, що заповнена відповідачем. 28.12.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги 88-МЛ/Т від 28.12.2022 р. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги, та у відповідності до статті 512 Цивільного кодексу України, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників, включно з правом вимоги і за кредитним договором № 102335215 від 12.09.2022 року, що укладений між кредитодавцем та відповідачем. Позивачем жодних нарахувань за кредитним договором не здійснювалось, а тому відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 88-МЛ/Т від 28.12.2022 року сума заборгованості становить 20 950,00 грн, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 5 000,00 грн; заборгованість за процентами - 15 000,00 грн; заборгованість за комісією - 950,00 грн. Норми права, що підлягають застосуванню: Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронні довірчі послуги» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, положеннями ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Судом встановлено, що 12.09.2022 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 102335215, згідно якого відповідачці надано кредит в розмірі 5 000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. 28.12.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги 88-МЛ/Т від 28.12.2022 р., згідно якого позивач отримало право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 102335215 від 12.09.2022 року. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну їй суму, в свою чергу остання зі свого боку не виконала умов кредитного договору і станом на момент подання позову його заборгованість перед позивачем складає 20 950,00 грн, яка складається з наступного: тіло кредиту - 5 000 грн; відсотки - 15 000,00 грн; комісія - 950 грн. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідачка не надала, в тому числі нею не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Проте суд зауважує, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15. За таких обставин, умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 950,00 грн є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати відповідача боржником за цим платежем, що свідчить про безпідставність заявлених в цій частині вимог які не підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідно задовольнити, оскільки на день розгляду справи, відповідачем не надано доказів про виконання свого зобов`язання в частині сплати заборгованості за договором. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025 року; акт № Д/3816 наданих послуг правової (правничої) допомоги; детальний опис наданих послуг від 19.09.2025 року; копія ордеру. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, ціну позову, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи є завищеними та підлягають частковому задоволенню, в розмірі 3 000 грн 00 коп. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 20182 від 01.09.2025 року про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 20 000,00 грн, з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (95,47 %), а саме судового збору - 2 312,67 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: partial