Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

20 червня 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами в розмірі 33 257 грн. 50 грн. та судовий збір в розмірі 3 028 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 07.12.2021 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 143715 за яким ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачу кредит в розмірі 6 000 грн. строком на 30 днів, тобто до 06.01.2022 року, процентна ставка 1,90% в день, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). 29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №143715 в сумі 12 100 грн., з яких: 6 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 100 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім того, 18.11.2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 8781615, за яким ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надало відповідачу кредит в розмірі 6 500 грн. строком на 30 днів, процентна ставка базова (фіксована) 0,01%, дата повернення позики 17.12.2024 року, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). 27.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25 відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №1 від 27.03.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №8781615 в сумі 21 157 грн. 50 коп., з яких: 6 500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18,85 грн. сума заборгованості за відсотками; 13 000 грн. сума заборгованості за пенею, 1 638 грн. 65 коп. сума заборгованості за комісією. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитними договорами № 143715 та № 8781615 в розмірі 33 257 грн. 50 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою суду від 9 липня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 9 липня 2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо кредитного договору № 143715 від 7 грудня 2021 року, суд зазначає наступне. У судовому засіданні встановлено, що 7 грудня 2021 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 143715, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 6 000 грн. строком на 30 днів, тобто до 6 січня 2022 року та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Також, сторонами був погоджений та підписаний паспорт споживчого кредиту у якості інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 6 січня 2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] підписано Додаткову угоду до Договору № 143715, про надання споживчого кредиту від 7 грудня 2021 року, згідно з якою сторони погодили, що кінцевим терміном повернення кредиту є 6 лютого 2022 року. У межах нового строку кредиту, застосовується стандартна процентна ставка, визначена договором, а орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою складе 9 420 грн. Видача ТОВ «Селфі Кредит» відповідачу кредиту в розмірі 6 000 грн. підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платежі рішення» вих. № 1-1905 від 19 травня 2025 року, номер транзакції у системі i.Pay.ua 123921436, у якій викладено відомості про зарахування даної суми на реквізити платіжної карти споживача № [NUMBER] , видача 7 грудня 2021 року 23:55:05. 29 лютого 2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29022024 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 29022024 від 29 лютого 2024 року, клієнт передав, а фактор прийняв: реєстр боржників № 2. З витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 29022024 від 29 лютого 2024 року вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 143715 у сумі 12 100 грн., з яких: 6 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 100 грн. сума заборгованості за відсотками. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 143715 від 7 грудня 2021 року, вбачається, що станом на 29 лютого 2024 року заборгованість відповідача перед кредитором становить 12 100 грн., та складається з: 6 000 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 6 100 грн. суми заборгованості за відсотками. Щодо кредитного договору № 8781615 від 18 листопада 2024 року, суд зазначає наступне. У судовому засіданні встановлено, що 18 листопада 2024 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 8781615, відповідно до якого товариство зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти в сумі 6 500 грн., шляхом перерахування на банківську картку, а відповідач зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у встанвоелний строк або достроково, при цьому сплатити плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту, відповідно умов цього договору. Кредит надано на наступних умовах: строк кредитування 30 днів до 17 грудня 2024 року; фіксована процентна ставка - 0,01 % в день; комісія за надання кредиту 25,21% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 638,65 грн.); номер електронного платіжного засобу № [NUMBER] . Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 068400. Перед укладанням (підписанням) Договору, позичальник ознайомлюється з Паспортом споживчого кредиту та Офертою, що містить в тому числі проект Договору, Політикою конфіденційності. Правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою вебсайту, іншою інформацією про Кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на Сайті Кредитодавця: інформацію, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних», (п. 5.1 Договору позики). 27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27/03/25 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників № 1 від 27 березня 2025 року, за договором факторингу № 27/03/25 від 27 березня 2025 року, клієнт передав, а фактор прийняв: реєстр боржників № 1 кількістю 3454. Згідно з витягом з реєстру боржників № 1, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 8781615 в сумі 21 157 грн. 50 коп., з яких: 6 500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18,85 грн. сума заборгованості за відсотками; 13 000 грн. сума заборгованості за пенею, 1 638 грн. 65 коп. сума заборгованості за комісією. Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 8781615 від 18 листопада 2024 року, згідно з яким відповідач має заборгованість у розмірі 21 157 грн. 50 коп., з яких: 6 500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18,85 грн. сума заборгованості за відсотками; 13 000 грн. сума заборгованості за пенею, 1 638 грн. 65 коп. сума заборгованості за комісією. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмові формі. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлення в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним і Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, встановленому статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів № 24405-02/2024 та № 19036-01/2024, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідорк односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, умов договорів не виконав та не бажає у повному обсязі погасити заборгованість за цими договорами у добровільному порядку, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за вказаними договорами. Відтак сума заборгованості за тілом Кредитного договору № 143715 від 7 грудня 2021 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 6 000 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення відсотків за кредитним договором № 143715 від 7 грудня 2021 року, суд зазначає наступне. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 6 100 грн. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За умовами кредитного договору № 143715 від 7 грудня 2021 року, сторони встановили строк кредитування з 7 грудня 2021 року по 6 січня 2022 року. Проте, позивач не надав доказів на підтвердження правильності нарахування процентів в розмірі 6 100 грн. Нарахування процентів в такому розмірі не узгоджуються із умовами кредитного договору № 143715 від 7 грудня 2021 року, відповідно до якого розмір процентів у межах строку кредитування склав 3 420 грн. Додатком № 1 до кредитного договору № 143715 від 7 грудня 2021 року визначено Графік погашення кредиту, нарахованих процентів, тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Відтак, суд наголошує на тому, що лише у межах строку кредитування до 6 січня 2022 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Відтак, стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 6 100 грн. є безпідставним, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача необхідно стягнути суму в розмірі 3 420 грн. Що стосується позовних вимог про стягнення пені та комісії за Кредитним договором № 8781615 від 18 листопада 2024 року, то суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав. У змісті позовної заяви позивач вимагає стягнення 13 000 грн. штрафу за кредитним договором. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи зазначені положення закону стягнення штрафу у розмірі 13 000 грн. за кредитним договором № 8781615 від 18 листопада 2024 року, тобто у період дії воєнного стану, не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Що стосується вимог позивача про стягнення комісії за обслуговування кредиту, то суд вважає за потрібне зазначити наступне. Суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача комісії в розмірі 1 638,65 грн. за кредитним договором № 8781615 від 18 листопада 2024 року є не правомірною, оскільки у Постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору № 8781615 від 18 листопада 2024 року щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 1 638,65 грн. є нікчемними, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволеню та з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», необхідно стягнути заборгованість у загальному розмірі 15 938 грн. 85 коп., з яких: заборгованість за Кредитним договором № 143715 від 7 грудня 2021 року в розмірі 9 420 грн., з яких: 6 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3 420 грн. заборгованість за відсотками; за Кредитним договором № 8781615 від 18 листопада 2024 року в розмірі 6 518 грн. 85 коп., з яких: 6 500 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 18 грн. 85 коп. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial