Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, доходу до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання; судові витрати просить покласти на відповідача по справі. В обґрунтування позову позивач зазначає, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем. На даний час [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує проживати разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. [PERSON] не має можливості працювати та самостійно себе утримувати через те, що є студентом коледжу Житомирського медичного інституту, навчання денне, контрактне, стипендії не отримує. Витрати на утримання [PERSON] , яка навчається і не має змоги працювати є значними для позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є працездатним, а тому взмозі її надавати. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини. Позивач подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а також не заперечує щодо ухвалення заочного рішення суду (а.с.35). Третя особа [PERSON] подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а також не заперечує щодо ухвалення заочного рішення суду (а.с.36). Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У призначені судові засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не відомі. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.06.2007 року [PERSON] народилась [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.04.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). 02 червня 2012 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що свідчить відтиск штемпеля в паспорті позивача (а.с.16) та стверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.19-20). Згідно довідки Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 20.08.2019 року та відповідно до копії паспорта позивача, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.7,17). Довідка Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради №276 від 22.05.2025 свідчить про те, що [PERSON] є студентом коледжу Житомирського медичного інституту, денної форми навчання. Навчається за контрактом, термін навчання з 01.09.2024 по 01.07.2027 (а.с.9). Згідно з договором №76 від 08.08.2024 про надання платної освітньої послуги укладеним між відокремленим структурним підрозділом фаховим коледжом Житомирського медичного інституту Житомирської обласної ради та позивачкою, вбачається, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 77000,00 грн. (а.с.10-11). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН "Про права дитини" 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Встановлено, що між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу з стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , яка є донькою відповідача [PERSON] на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання (навчання за контрактом), не працює, так як навчання проводиться за денною формою, що позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Зазначені обставини є підставами для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18, інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що донька відповідача є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України, батько та мати мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, а відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, з урахуванням того, що розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб дитини і не повинен призводити до обмеження матеріальних прав, інтересів та потреб відповідача. Таким чином, суд вважає, що аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, достатні для належного утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, відповідає реаліям сьогодення та забезпечує баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. При цьому, сторони не позбавлені права звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін, інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (ст. 192 СК України). Водночас, суд вважає за необхідне допустити рішення суду про стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць на підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України. Розподіл судових витрат. Згідно частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, оскільки позивач на підставі положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від його сплати при поданні позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved