Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав, яким просить: позбавити [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що вона [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2011 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Веселинівського районного суду від 08.07.2016 року шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу позивачка одружилася з іншим чоловіком та змінила прізвище « [PERSON] ». Весь час після припинення шлюбних відносин, відповідач життям сина не цікавиться і не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, не приймає участі ні в вихованні сина, ні в його утриманні. Відповідач ніколи не відвідував ні школу, ні дитячий садочок, де навчається та виховувався син. Не цікавився ні його здоров`ям, ні розвитком, ні тим, які у дитини потреби та бажання. Нагляд за станом здоров`я сина, навчання, виховання здійснює лише вона. Ці всі обставини підтверджуються характеристикою зі школи, актом обстеження місця проживання. Крім того, відповідач своїми діями створює перешкоди щодо реєстрації місця проживання дитини, не надає на це згоди. Разом із тим, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина про що надав нотаріально завірену заяву. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.01.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19.02.2025 року витребувано з Веселинівської селищної ради висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 28.05.2025 року замінено третю особу у справі на орган опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, а також витребувано Висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 02.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Додатково зазначила, що відповідач з 2016 року не виконує батьківські обов`язки. У грудні 2016 року відповідач останній раз бачив свого сина, і більше не цікавився його життям. Дитина не знає відповідача, як свого батька, вважає батьком чоловіка позивача. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Матеріали справи містять заяву відповідача, в якій він позов визнає, та просить розглянути справу у його відсутність. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області не забезпечив участь свого представника до судового засідання, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Листом від 28.07.2025 №09-02/192 начальник Служби у справах дітей Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області просив розглянути справу за відсутності їх представника, та прийняти рішення із урахуванням прав та інтересів дитини. Органом опіки та піклування на виконання своїх повноважень, підготовлено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремі письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши доводи та пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі та ухвалення рішення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] , зареєстрованому 24 грудня 2011 року Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 755. В період перебування у шлюбі, у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що 06 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 5152. Це підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] . Рішенням Василинівського районного суду Миколаївської області від 08.07.2016 року по справі № 472/460/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка одружилася з іншим чоловіком - [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно Витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Фактичне місце проживання [PERSON] разом із дитиною є за адресою: [ADDRESS] . З наданих у судовому засіданні пояснень [PERSON] вбачається, що після припинення шлюбних відносин, відповідач [PERSON] життям сина не цікавиться і не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, не приймає участі ні у вихованні сина, ні у його утриманні. Батько дитини ніколи не відвідував ні школу, ні дитячий садочок, де навчається син, не цікавився ні його здоров`ям, ні розвитком, ні тим, які у дитини потреби та бажання. Нагляд за станом здоров`я сина, навчанням, вихованням здійснює лише вона. Згідно характеристики від 28.05.2024 року, [PERSON] , 2013 року народження навчається в Одеському ліцеї № 55 ОМР. За час навчання зарекомендував себе як дисциплінований учень. Має навчальні досягнення достатнього та середнього рівня. Матір учня приділяє належну увагу вихованню сина. За час навчання [PERSON] його батько не спілкувався з класним керівником, іншими вчителями, не відвідував батьківські збори та не цікавився успіхами своєї дитини у навчанні. Згідно Акта про проживання особи без реєстрації місця проживання, складеного ЖК, містить підписи сусідів, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , з [PERSON] та [PERSON] . Матеріалами справи підтверджується, що батько дитини [PERSON] не заперечує стосовно позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина, що вбачається як із його заяви від 23.05.2024 року, посвідченої Трубачовою Н.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за № 925, так і його заяви поданої до суду особисто. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області 21 липня 2025р. №319, доцільним є позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також у вказаному висновку зазначено про те, що мати дитини [PERSON] , багато часу та уваги приділяє своєму синові, його здоров`ю та навчанню. Дитина відвідує багато гуртків та секцій, займається додатково з вчителем та робить гарні успіхи. Весь час дитина проживає із своєю матір`ю, перебуває на її утриманні та піклуванні. Батько дитини, участі у вихованні, лікуванні та утриманні сина не приймає зовсім. Суд зазначає, що Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959, як принципове положення визначила що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В силу ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Роз`ясненнями, що викладені в п. п. 15, 16, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Аналіз зазначеного дає можливість зробити висновок про те, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Судом встановлено, що відповідач за відсутності заперечень чи перешкод позивачки у спілкуванні батька з дитиною, та виконанні своїх обов`язків, свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина, а саме: не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, не приймає будь-якої участі у житті дитини та у матеріальному забезпеченні. Матеріали справи містять заяви відповідача [PERSON] згідно яких останній не заперечували проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [INFO] , та визнає позов про позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). При розгляді справи, судом не встановлено наявності у відповідача [PERSON] бажання на спілкування з дитиною та виконання ним своїх батьківських обов`язків. Заява відповідача про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність підтверджує відсутність інтересу до дитини, та відсутність бажання, як батька на виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина. Одночасно, суд звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд, перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Враховуючи вищенаведене, суд з врахуванням обставин справи, встановленого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомого нехтування ними, що підтверджено наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, тривалості невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, доведеності винної поведінки відповідача, визнання відповідачем позову, та з метою захисту інтересів дитини на забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved