Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр безпеки «Біном» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання безвідсоткової позики в сумі 83000,00 грн, а також про стягнення судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. Повідомлення учасників про розгляд справи Позивач повідомлявся про розгляд справи шляхом надсилання копії ухвали до електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою. Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, а саме шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на адресу його зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «за закінченням строку зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 зазначено, що у передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи; з урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом 24 березня 2025 року між ТОВ «Центр безпеки «Біном» та [PERSON] було укладено договір № 24/03/25-1 про надання безвідсоткової позики на таких умовах: - у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти на безвідсотковій -0% основі (надалі іменується "позика"), а останній зобов`язується використати за цільовим призначенням та повернути позику в порядку та на умовах, визначених цим Договором; - цільове призначення позики - для погашення боргу; - розмір позики складає 85000 грн 00 коп; - позика надається шляхом перерахування безготівкових коштів на картковий рахунок позичальнику з розрахункового рахунку Позикодавця на умовах та в строки визначені цим Договором; - факт одержання позичальником вказаної суми підтверджує банківська виписка з розрахункового рахунку Позикодавця; - строк повернення позики складає 5 (п`ять) місяців, починаючи з 25 березня 2025 року; - позика підлягає поверненню шляхом внесення позичальником суми в розмірі 85 000 грн 00 коп на розрахунковий рахунок позикодавця в термін до «25» серпня 2025 року. Відповідно до умов вказаного договору позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 85000,00 грн, що підтверджується банківською випискою з розрахункового рахунку Позивача в АТ «Універсал Банк» за 24.03.2025. Відповідач здійснив часткове повернення позики в сумі 2000,00 грн, що підтверджується банківською випискою з розрахункового рахунку позивача в АТ «Універсал Банк» за 30.04.2025. Відповідно до довідки-розрахунку позивача за договором загальна сума заборгованості відповідача складає 83000,00 грн. Норми права та мотиви суду Відповідно до положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. З наявних матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Центр безпеки «Біном» свої зобов`язання за договором виконало, надало відповідачу кошти у позику у розмірі 85000,00 грн, однак відповідач свої зобов`язання виконав частково на суму 2000,00 грн, у зв`язку з чим заборгованість відповідача становить 83000,00 грн. Оскільки відповідач доводів позивача про наявність заборгованості у розмірі 83000,00 грн не спростував, доказів її сплати суду не надав, тому позовні вимоги підлягають задоволенню на загальну суму 83000,00 грн. Щодо судових витрат Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги задоволені судом, тому судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved