Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, визнати дійсним договір купівлі-продажу №037 домобудівлі [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований брокерською конторою «Діалог-оптім» на Товарній Біржі «Смарагд - Південь», зареєстрований у Херсонському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №2338. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] [INFO] . За життя вона склала заповіт від 19.03.2012 року, відповідно до якого вона зробила таке розпорядження: все належне їй рухоме і нерухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і все те, на що вона матиме право, заповіла [PERSON] . Єдиним майном, яке було у власності покійної [PERSON] була домобудівля [ADDRESS] . Зазначена домобудівля була придбана матір?ю позивачки на товарній біржі «Смарагд-Південь» на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.1999 року без нотаріального посвідчення зазначеного правочину. На час укладення договору купівлі-продажу у березні 1999 році сторони правочину не були повідомлені належним чином про те, що правочин купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до ст.47 ЦК України (в ред.1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки та той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно ст. 15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Таким чином, оскільки [PERSON] повністю виконала умови договору купівлі-продажу домоволодіння, нею здійснено оплату за придбане майно грошовими коштами, які продавці одержали до підписання цього договору, що вбачається з п.3 даного правочину та вказаний договір у відповідності з вимогами ч.2 ст.227 ЦК УРСР був зареєстрований у БТІ, у передбаченому Законом порядку. Крім того, вказаний договір купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми, судом недійсним не визнавався, [PERSON] на підставі ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України "Про власність" набула право власності на домобудівлю і правомірно володіла нею. Ухвалою суду від 12.03.2021 року зазначена позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених в ній недоліків. Ухвалою суду від 12.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено судовий розгляд. Ухвалою суду від 10.06.2021 року витребувано докази по справі. Ухвалою суду від 14.07.2021 року замінено відповідача на належного. Ухвалою суду від 27.01.2021 року витребувано докази по справі. Ухвалою суду від 30.01.2025 року закрито провадження в частині вимог до відповідача [PERSON] у зв`язку зі смертю та закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник Херсонської міської ради з`явився для участі у судовому засіданні, подав суду заяву у якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, в матеріалах справи містяться письмові пояснення представника відповідача згідно яких, позивач не навів жодних доводів щодо того чому міська рада була залучена до участі у справі у якості відповідача, чим вона порушила права позивача. Просив суд звернути увагу на те, що міська рада не була стороною у договірних відносинах, не може підтвердити реальність здійснення правочину тощо. Від [PERSON] в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, зазначила, що підтверджує обставини викладені у позовній заяві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Ухвалою від 28.04.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Матеріалами справи встановлено, що Херсонським міським судом Херсонської області 01.07.2020 року ухвалено рішення №766/21151/19 яким визначено [PERSON] , [INFO] , додатковий строк в один місяць для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , який рахувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Також, вказаним рішенням було встановлено, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що 01.11.2017 року складено актовий запис №57, Виконавчим комітетом Комишанської сільської ради , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . За життя [PERSON] , 19.03.2012 року склала заповіт, яким заповідала все своє майно, де б воно не було та з чого б не складалося, своїй донці [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія заповіту посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Карповою Н.М., зареєстровано в реєстрі за № 3-377. Відповідно до свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що свідчить актовий запис про народження №112 вчинений Васильєвським ЗАГС Снігурівського району Миколаївської області, де батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Майном, яке було у власності покійної [PERSON] було домоволодіння [ADDRESS] . Зазначена домобудівля була придбана матір?ю позивачки на товарній біржі «Смарагд-Південь» на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.1999 року без нотаріального посвідчення зазначеного правочину, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 29.03.1999 року №037. Договір у відповідності з вимогами ч.2 ст.227 ЦК УРСР був зареєстрований у БТІ, у передбаченому Законом порядку. Крім того, вказаний договір купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми, судом недійсним не визнавався. За наслідками укладення договору купівлі-продажу вищевказаної будинку, продавці ( [PERSON] та [PERSON] ) отримали до підписання договору грошові кошти в сумі 5600 грн. (п.3 Договору). В п.5 договору зазначено, що покупець набуває право власності на будинок з моменту реєстрації зазначеного договору на біржі. Відмітка про реєстрацію зазначеного договору на біржі є в кінці зазначеного договору. Таким чином, [PERSON] стала новим власником вищевказаного будинку, що також підтверджується довідкою №2162/02-14 від 18.08.2020 року виданою начальником КП «ХБТІ» ХОР, яка міститься в матеріалах інвентарної справи на будинок отриманої судом на виконання ухвали про витребування доказів. Тобто, усі умови договору купівлі-продажу сторонами виконано повністю. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений 29.03.1999 році тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю-продаж майна. Відповідно до ст.15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угоді, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі. При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році. У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, в самому Законі України "Про товарну біржу" не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі. Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору. Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.4 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах, (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, в зв`язку з чим необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються. Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню. В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцями [PERSON] , [PERSON] та покупцем [PERSON] . Реєстрація на Біржі нерухомості права власності на будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, на той момент не суперечила чинному законодавству. Інструкція «Про порядок Державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб" передбачала підставу для державної реєстрації - договорів купівлі-продажу і міни, зареєстровані біржею. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу № 037 від 29.03.1999 року, оформленого на товарній біржі «Смарагд Південь»», дійсним. Відповідно до абз. 3 та 4 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Відповідно до ч. 2.ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діє на теперішній час, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 2.ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діє на теперішній час, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Здійснивши державну реєстрацію у Херсонському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 2338 права власності за матір`ю позивача на спірний будинок, держава цим самим визнала право власності позивача на будинок, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах. З огляду на вищевикладене, вбачається, що матір позивача позивач повністю виконала умови договору купівлі-продажу, сплатила за придбане майно, вселилася в придбаний будинок, договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР був зареєстрований в БТІ у передбаченому законом порядку, угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, сторонами досягнуто згоди зі всіх його істотних умов, таким чином [PERSON] набула право власності на будинок і правомірно володіла ним до дня смерті, тому, суд враховуючи, що позивач по справі є спадкоємцем до майна померлої матері, а отже правомірно звернулася до суду з метою захисту свої спадкових прав, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved