Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] ,\~визначивши третьою\~особою ,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору, Орган опіки та піклування Городоцької міської ради Хмельницької області, в якому прохав: починаючи з 19.09.2025 року припинити стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400 грн. на кожну дитину, щомісячно, які стягуються рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11.02.2015 року по справі № 554/17771/14-ц; припинити стягнення із [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які стягуються Городоцьким відділом Державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по ВП № 47301457 за виконавчим листом № 554/17771/14-ц виданим 09.04.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що він перебував у шлюбі з відповідачем, який було розірвано. Від шлюбу вони з відповідачем мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розлучення діти певний час проживали з матір`ю в м. Полтаві, а з травня 2017 року і по даний час проживають разом з батьком в м. Городок Хмельницької області. Позивач вказує, що рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 16.01.2018 року у справі № 672/1292/17 ухвалено відібрати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у батька [PERSON] та повернути їх до попереднього місця проживання з матір`ю [PERSON] . Постановою державного виконавця від 17.01.2018 року відкрито виконавче провадження № 55564006 з примусового виконання рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 16.01.2018 року у справі № 672/1292/17. Актом державного виконавця від 23.01.2018 року встановлено, що станом на 23.01.2018 року рішення суду не виконано: малолітні діти знаходяться у батька за місцем його проживання. Актом державного виконавця від 25.01.2018 року, який складений за участю представника служби у справах дітей та двох спеціалістів психологів, встановлено , що [PERSON] не чинив перешкод у передачі дітей. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Городоцької міської ради від 06.07.2021 р. № 43-4686 та акта обстеження умов проживання від 14.05.2021 року [PERSON] забезпечив належні умови проживання і виховання дітей. Загуровська [PERSON] навчається у Городоцькому ліцеї № 1 , а Загуровський Ростислав у Гродоцькому ліцеї № 4. Згідно з довідок з вказаних навчальних закладів мати жодного разу не зверталась до навчальних закладів та не цікавилась успіхами дітей. Згідно з висновками органів опіки та піклування, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Гродоцької міської ради від 18.10.2022 року № 217/2022 і рішенням Шевченківської районної у місті Полтаві ради від 22.11.2022 р. № 231, в інтересах дітей доцільним є визначити їх місце проживання разом з батьком [PERSON] . Позивач зазначає, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11.02.2015 р. у справі № 554/17771/14ц із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей : доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 27.11.2014 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до довідки розрахунку наданої Городоцьким відділом ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по ВП № 47301457 за виконавчим листом № 554/17771/14-ц виданим 09.04.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 31.08.2025 року становить 121290,49 грн. Також у вказаній довідці розрахунку зазначено, що станом на 01.05.2017 р. заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становила 4500, 74 грн. Позивач вважає, що оскільки [PERSON] та [PERSON] з травня 2017 року проживають разом з ним, його слід звільнити від стягнення заборгованості по аліментах в сумі 116789,75 грн. та звільнити його від сплати аліментів на утримання дітей. Позивач зазначає, що крім того, на даний час відпали правові підстави для виконання рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 26.01.2018 року у справі № 672/1292/17, яким ухвалено відібрати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , і на даний час їй виповнилось вже 16 років, тобто вона самостійно визначила своє місце проживання разом з батьком. [PERSON] , [INFO] , і йому в січні 2026 року виповниться 14 років і він теж бажає проживати з батьком. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 24 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 20 жовтня 2025 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У відзиві представник відповідача підтвердив ті обставини, що позивач та відповідач перебували у шлюбі від якого мають двох дітей та що з позивача на користь відповідачки рішенням суду було стягнуто аліменти на утримання дітей. Щодо фактичного проживання дітей з позивачем представник відповідача зазначає, що з травня 2017 року між сторонами склалася ситуація, за якої неповнолітні діти фактично почали проживати разом з батьком [PERSON] у м. городок Хмельницької області. Така зміна місця проживання дітей відбулася без згоди матері [PERSON] і не була закріплена будь-яким судовим рішенням. У зв`язку з чи, [PERSON] звернулась до суду з позовом про відібрання дітей та визначення їх місця проживання з нею. Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 16.01.2018 року у справі № 672/1292/17 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Суд постановив відібрати малолітніх дітей у батька [PERSON] і повернути їх до попереднього місця проживання, яким є місце проживання матері, а також визначив місце проживання дітей разом з матір`ю. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання дітей із ним відмовлено. Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2018 року рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 16.01.2018 року залишено без змін, воно набрало законної сили та підлягало негайному виконанню. На підставі виконавчого листа від 16.01.2018 р. державним виконавцем Городоцького районного відділу Державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження № 555644006 щодо примусового виконання рішення суду про відібрання дітей і передачу їх матері. Однак, як підтверджується актами державного виконавця , зазначене судове рішення виконане не було. Згідно з даними АСВП, виконавче провадження № 55564006 перебуває у процесі виконання. Представник відповідача, вказує, що рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 16.01.2018 року залишається чинним і таким, що підлягає виконанню, а його реалізація досі триває в межах зазначеного виконавчого провадження. Зміна місця проживання дітей відбулася на підставі неправомірних дій батька та внаслідок тривалого невиконання судового рішення, що набрало законної сили, у поєднанні з бездіяльністю державних виконавців щодо його реалізації. Представник відповідача зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували фактичне утримання дітей позивачем. Жодних підтверджень здійснення витрат на їх забезпечення, таких як квитанції, чеки, довідки про доходи чи інші документи, що свідчать про придбання харчів, одягу, навчального приладдя чи оплату медичних послуг для дітей, суду не подано. Позивач не надав жодного доказу на підтвердження наявності стабільного або офіційного джерела доходів, із якого могло б здійснюватись утримання дітей. Представник відповідача вважає, що за відсутності таких доказів твердження позивача про фактичне перебування дітей на його утриманні є голослівними, не підкріпленими жодними об`єктивними даними та не можуть братися судом до уваги як належні і достовірні докази. Представник відповідача вважає, що наведені позивачем доводи не можуть бути прийняті судом, як належне підтвердження наявності тих істотних обставин, про які йдеться у ч. 2 ст. 197 СК України. Сам по собі факт того, що діти проживають разом із позивачем, не є підставою для звільнення його від сплати аліментів , оскільки така ситуація виникла внаслідок його самочинних дій , без погодження з матір`ю дітей і без відповідного рішення суду. Позивач самостійно змінив місце проживання дітей, забравши їх до себе без згоди матері та без будь-яких правових підстав. Представник відповідача вважає, що такі дії позивача не лише суперечать інтересам дітей, але й свідчать про свідоме ухилення від виконання покладеного на нього судовим рішенням обов`язку по сплаті аліментів. Заборгованість по сплаті аліментів є наслідком неправомірної поведінки самого позивача, а не результатом дії незалежних від нього обставин. Представник відповідача зазначає, що позивач уже звертався до суду з аналогічними вимогами про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, посилаючись на ті самі фактичні обставини , а саме проживання дітей разом з ним та їх утримання за власний рахунок. Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 08.06.2018 року у справі № 672/253/18 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Вказане рішення суду постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 27.08.2018 року залишено без змін. Представник відповідача вказує, що обидва суди дійшли однозначного висновку про відсутність будь-яких підстав для звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментах, а також про не існування обставин , які б могли б бути визнані істотними у розумінні ч. 2 ст. 197 СК України. Представник відповідача вважає, що наявність рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 08.06.2018 року та постанови Апеляційного суду Хмельницької області від 27.08.2018 року, які набрали законної сили, виключає можливість повторного розгляду спору між тими самими сторонами, з тим самим предметом і з тих самих підстав, що прямо передбачено положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України (а.с.58-66). Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 03 листопада 2025 року закрито підготовче провадження (а.с.101). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Городоцької міської ради Хмельницької області Гулавський В.В. у судовому засіданні прохав врахувати думку дітей та покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши учасників справи, думку дітей, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до наступного висновку . Судом встановлено, що сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 8), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 11.02.2015 року (справа № 554/17771/14ц) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 27.11.2014 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.12). На підставі вище вказаного рішення 09.04.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист № 554/17771/14-ц (а.с.13). З копії довідки розрахунку по ВП № 37301457, яке відкрите на підставі виконавчого листа Октябрського районного суду м. Полтави № 554/17771/14-ц вбачається, що [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 31.08.2025 року становить 121290,49 грн. (а.с.14-15). Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 16.01.2018 року (справа № 672/1292/17) ухвалено відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у батька [PERSON] та повернути їх за попереднім місцем проживання, яким є місце проживання матері. Визначено місце проживання дітей разом із матір`ю [PERSON] . Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 02.04.2018 року рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 16.01.2018 року (справа № 672/1292/17) залишено без змін. Судом встановлено, що батько [PERSON] без згоди матері [PERSON] самочинно змінив місце проживання малолітніх дітей, не повернувши їх до м.Полтави в обумовлений [PERSON] термін (а.с.69-73). 16.01.2018 року Городоцьким районним судом Хмельницької області на підставі рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 16.01.2018 року видано виконавчий лист № 672/1292/17 (а.с.29). Постановою начальника Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 17.01.2018 р. відкрито виконавче провадження ВП № 55564006 з примусового виконання виконавчого листа № 672/1292/17 виданого 16.01.2018 р. Городоцьким районним судом Хмельницької області (а.с.75). На час розгляду вказаної справи рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 16.01.2018 року № 672/1292/17 не виконано, що підтверджується випискою з АСДС (а.с.87) та Актами державного виконавця (а.с.77-81). З копії довідки виданої директором Городоцького ліцею № 1 Городоцької міської ради Хмельницької області 18.08.2025 року вбачається, що [PERSON] навчається у Городоцькому ліцеї № 1 Городоцької міської ради Хмельницької області (а.с.18). З копії довідки виданої директором Городоцького ліцею № 4 Городоцької міської ради Хмельницької області 18.08.2025 року вбачається, що [PERSON] навчається у Городоцькому ліцеї № 4 Городоцької міської ради Хмельницької області (а.с.18). З копії Висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Городоцької міської ради Хмельницької області від 18.10.2022 р. № 217/2022 вбачається, що Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.16-18). З копії постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.06.2024 року у справі № 554/11879/21 вбачається, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30 травня 2023 року позов [PERSON] задоволено. Змінено місце проживання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , визначено місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . Постановою Полтавського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 30 травня 2023 року скасовано, ухвалено нове рішення. У задоволенні позову [PERSON] відмовлено за недоведеністю. Касаційну скаргу представника [PERSON] адвоката Барилюк Оксани Антонівни залишено без задоволення. Постанову Полтавського апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року залишено без змін (а.с.20-28). Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 08 червня 2018 року (справа № 672/253/18) відмовлено в позові [PERSON] до [PERSON] , Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами за необґрунтованість та недоведеність вимог [PERSON] (а.с.82-83). Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 27 серпня 2018 року рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 08 червня 2018 року (справа № 672/253/18) залишено без змін (а.с.84-86). Опитані у судовому засіданні в присутності педагога [PERSON] неповнолітня [PERSON] та малолітній [PERSON] повідомили, що проживають разом з батьком [PERSON] та перебувають на його утриманні. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ\~від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За правилами ст.191\~СК України лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вирішуючи позовні вимоги про припинення стягнення аліментів та припинення стягнення заборгованості по аліментам із [PERSON] , суд зазначає наступне. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України). Відповідно до п. 17\~Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина 1\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Це також кореспондується з положеннями\~ст.273 СК України, згідно з якою якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а\~ст.273 СК України\~додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями\~ст.\~\~273 СК України, має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому, обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Посилання позивача, його представника як на підставу для припинення стягнення звільнення аліментів та сплати заборгованості за аліментами на ту обставину, що з 01.06.2017 року по даний час малолітні діти сторін проживали разом із батьком [PERSON] та знаходились на його утриманні, суд не приймає до уваги, оскільки позивач самочинно, без згоди матері дітей [PERSON] змінив місце проживання дітей , що встановлено рішенням суду від 16.01.2018 р. у справі № 672/1292/17, яким\~ухвалено повернути дітей за попереднім місцем проживання, яким є місце проживання матері. Крім того, жодних доказів перебування дітей на утриманні позивача суду не надано. Посилання позивача на ті обставини, що діти уже за своїм віком можуть самостійно обирати своє місце проживання не спростовує факту, що рішення суду залишилось не виконаним. Виконувати вказане рішення суду позивач [PERSON] свідомо ухиляється, а тому в контексті ч.2\~ст. 197 СК України\~це не може вважатися обставиною, яка має істотне значення для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами . Правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 583/5413/18, від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц, 29 червня 2022 у справі № 596/826/21-ц не можуть бути застосовані судом, оскільки спірні правовідносини не є релевантними до правовідносин, які були предметом розгляду у наведених справа, так як місце проживання дітей у даній справі було змінено самовільно та рішення суду про відібрання дітей залишилося не виконаним. Згідно ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1\~ст. 89 ЦПК України). Таким чином, враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову позивачем не надано, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог\~\~про припинення сплати стягнення аліментів з позивача та припинення сплати заборгованості по аліментах, а тому відмовляє в задоволенні позову у повному обсязі. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141\~ЦПК України\~судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed