Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Кредит-Капітал" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 30013,82 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.09.2021 р. між ТОВ "Мілоан" та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 101593825, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" надало відповідачу кредит в розмірі 10000,00 грн., а відповідач (позичальник) зобов`язалася повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах, визначених кредитним договором. Однак відповідач не виконала умови договору належним чином, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 30013,82 грн., з яких 7053,77 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22960,05 грн - заборгованість за процентами, 0,00 грн - заборгованість за комісією. 27.01.2022 р. між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК" Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК" Кредит-Капітал" право вимоги до позичальників - зокрема, право вимоги за Договором про споживчий кредит № 101593825 від 22.09.2021 р. Ухвалою суду від 31.07.2025 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 02.10.2025 р. через систему «Електронний суд» до суду надійшли письмові пояснення представника відповідачки [PERSON] - адвоката Мороза В.В. за вх.№18171, в яких представник відповідачки звертає увагу на те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. З матеріалів справи вбачається, що 21 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» надало відповідачці кредит у розмірі - 10 000,00 гривень, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними у розмірі 1,7% на добу. У позовній заяві визначено заборгованість за тілом кредиту - 7 053,77 гривень. Окрім стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу, позивач просить стягнути заборгованість за процентами в сумі 22 960,05 гривень. За умовами договору від 21 вересня 2021 року сторони встановили строк кредитування 15 днів (строком до 07 жовтня 2021 року), а тому із врахуванням розміру неповернутого кредиту (тіла кредиту) 7053,77 гривень, процентної ставки за кредитом і строку кредитування розмір заборгованості за відсотками становить 1 798,71 гривень (7053,77 х 1,7% х 15), а розмір заборгованості за кредитним договором становить 8 852,48 гривень (7053,77 + 1798,71). Водночас, в порядку частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, позивач не надав суду доказів та матеріали справи таких не містять, щодо пролонгації строку кредитування та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів. Більше того, позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку нарахованих відсотків в сумі 22 960,05 гривень, з врахуванням умов договору кредиту. У зв`язку із цим відповідачки та її представник вважають, що відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитом у визначеному договором розмірі після спливу визначеного цим договором строку кредитування. Також щодо витрат позивача на правничу допомогу представник відповідачки зазначає, що оскільки ця справа є малозначною, в такій категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, а обсяг наданих доказів є невеликим, а тому вважаємо за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу до 3000,00 гривень. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката сторона відповідача вважає співмірним із складністю цієї справи та виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторін. 08.10.2025р. через систему «Елетронний суд» представником позивача - адвокатом Усенком М.І. подано додаткові пояснення у справі вх. №18581, в яких представник позивача наголошує на наступному. Кредитний договір був укладений 22.09.2021 року та нарахування відсотків здійснювалось відповідно до п. 2.3., 2.3.1.1., та п. 2.3.1.2. Отже, на момент укладення Договору про споживчий кредит №101593825 від 22.09.2021 року відповідні положення не суперечили Закону України "Про споживче кредитування". У період з 22.09.2021 по 07.10.2021 року проценти нараховувались за процентною ставкою у розмірі 1.70 відсотків відповідно до п. 1.5.2 Кредитного договору. Оскільки Відповідач виконав умови договору передбачені п. 2.3.1.1, проценти з 08.10.2021 по 29.10.2021 нараховувались у розмірі 1.70 відсотків. З 30.10.2021 по 28.12.2021 нарахування відбувалося згідно з п. 1.6. Кредитного договору № 101593825 від 22.09.2021 року. Нарахування протягом всього строку кредитування здійснювалось відповідно до умов договору. Зміни до Закону України «Про споживче кредитування» були внесені лише 22.11.2023 року. Отже, умови договору не суперечили законодавству на момент укладення. Товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало Відповідачу грошові кошти на споживчі потреби. Відповідач у свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов`язувався погашати кредит та проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором. Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, Відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із кредитором, якщо дійсно вважав встановлення типу процентної ставки несправедливою умовою, натомість Відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, Відповідач засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, що свідчить про свідоме визнання Відповідачем умов договору, в тому числі і щодо пролонгації Кредитного договору та порядку нарахування відсотків. Щодо витрат на правову допомогу представник позивач заперечує проти твердження сторони відповідача про необґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн, оскільки така сума є обґрунтованою, відповідає середнім ринковим розцінкам на аналогічні послуги в Україні та узгоджується з положеннями чинного законодавства і судової практики. Також представником позивача було зазначено, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача - адвокат Усенко М.І. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мороз В.В. у судовому засіданні підтримав письмові пояснення вх.18171 від 02.10.2025 р., позов просить задовольнити частково, а саме: в сумі 8852,48 грн., що складається із простроченої заборгованості заи сумою кредиту в розмірі 7053,77 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 1798,71 грн. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Щодо заборгованості відповідачки за кредитним договором. Судом встановлено, що 22.09.2021 між ТОВ "Мілоан" (Первісним кредитором) та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 101593825, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" надало відповідачу кредит в розмірі 10000,00 грн. строком на 15 днів з 22.09.2021 р., а відповідачка (позичальник) зобов`язалася повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у визначений строк. Відповідно до пункту 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику на його Картковий рахунок. Згідно із пунктом 3.3.2. договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору. Згідно із пунктом 6.1. договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН» та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Пунктом 6.2. договору передбачено, що розміщені в особистому кабінеті позичальника проєкт цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника. За змістом п. 6.3. договору, позичальник, зокрема, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому. Як визначено сторонами у п. 6.4. договору, укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Згідно із пунктом 7.1, цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати суму кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту. Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, підписаною представником ТОВ «Мілоан» Вініченко О.В., відповідачка [PERSON] ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт підписаний позичальницею із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором U71726 від 2021-09-22, направленим на належний відповідачці номер телефону [NUMBER] . Анкета-заява на кредит № 101593825 від 21.09.2021 р. містить відомості щодо погодження відповідача на отримання кредиту у ТОВ «Мілоан». Згідно із Платіжним дорученням 32794628 від 22.09.2021 р. ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідачки Мельник А.О. 10000,00 грн., призначення платежу: «кошти згідно договору 101593825», чим повністю виконало свої зобов`язання за кредитним договором №101593825 від 21.09.2021 р. Отже, з укладенням договору у відповідачки виник обов`язок повернути ТОВ «Мілоан» кредит та відсотки за договором у строки та в розмірах, чітко встановлених графіком погашення кредитної заборгованості, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У пункті 1.3. кредитного договору сторони погодили, що кредит надається строком на 15 днів з 22.09.2021р. Пунктом 2.3. цього ж договору передбачено, що продовження вказаного у п.1.3. договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Пролонгація на пільгових умовах, відповідно до п.2.3.1.1. кредитного договору, полягає в тому, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів, що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням: https://tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити: комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту: - у разі, якщо строк кредитування продовжується на 3 дні - максимальний розмір комісії (відсоток від поточного залишку кредиту) складає 3,00%; - у разі, якщо строк кредитування продовжується на 7 днів - максимальний розмір комісії (відсоток від поточного залишку кредиту) складає 5,00%; - у разі, якщо строк кредитування продовжується на 15 днів - максимальний розмір комісії (відсоток від поточного залишку кредиту) складає 10,00%. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п.1.5.2 Договору (тобто, 1,70%). Пролонгація на стандартних (базових) умовах, описана у п.2.3.1.2. кредитного договору, полягає в тому, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавнем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження Строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. Також суд звертає увагу на те, що згідно з п.6.17. Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» у випадку, якщо Позичальник не зазначив або некоректно заповнив графу «призначення платежу», Товариство має право не зарахувати платіж з мотивів неможливості ідентифікування кредитного договору, за яким здійснено платіж. Якщо Товариство отримало платіж, який неможливо ідентифікувати, то цей платіж не вважається таким, що погашає заборгованість або продовжує строк кредитування до моменту його ідентифікації. Як доказ наявності заборгованості за кредитним договором у розмірі 30013,82 грн, заявленому у позові, позивач надав суду, зокрема, Відомість про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №101593825, видану ТОВ «Мілоан» (далі - Відомість). З Відомості вбачається, що відповідач взяті на себе за кредитним договором зобов`язання виконала частково, сплативши за період з 22.09.2021 по 28.12.2021 р. на погашення заборгованості кошти: від 27.09.2021р. - сплата процентів по кредиту 850,00 грн, сплата комісії за оформлення кредиту 1900,00 грн, сплата тіла кредиту 150,00 грн; від 06.10.2021р. - сплата комісії за пролонгацію 492,00 грн, сплата тіла кредиту 492,00 грн, сплата процентів по кредиту 301,00 грн; від 14.10.2021р. - сплата процентів по кредиту 2478,77 грн, сплата тіла кредиту 1521,23 грн, сплата комісії за пролонгацію 783,00 грн, сплата тіла кредиту 783,00 грн. Також наведеним підтверджується, що відповідач двічі здійснила пролонгацію строку кредитування з дотриманням п.2.3.1.1. кредитного договору, а саме - з 06.10.2021р. по 14.10.2021р. (7 днів), та з 14.10.2021р. по 29.10.2021р. (15 днів), після чого строк кредитування згідно з п.2.3.1.2. кредитного договору останній було продовжено на наступні 60 днів (з 29.10.2021р. по 28.12.2021р.) За змістом ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. За приписами ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" є новим кредитором за договором про споживчий кредит №101593825 від 22.09.2021 на підставі укладеного між ним та ТОВ «Мілоан» договору відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т від 27.01.2022р. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. Зважаючи на обставини, зазначені вище, суд дійшов висновку, що заборгованість за кредитним договором №101593825 у розмірі 30013,82 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту 7053,77 грн, заборгованість за процентами - 22960,05 грн, - нарахована правомірно. Щодо відступлення права вимоги з кредитним договором позивачеві. 27.01.2022 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК" Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК" Кредит-Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 101593825 від 22.09.2021, що уклали ТОВ "Мілоан" та відповідач. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т від 27.01.2022 р., заборгованість відповідачки перед позивачем становить 30013,82 грн., яку складають: 7053,77 грн залишку по тілу кредиту, 22960,05 грн залишку по відсотках, 0 грн залишку по комісії. Також набуття позивачем права вимоги до відповідачки підтверджено Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 27.01.2022р. до Договору відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т від 27.01.2022р., підписаним ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в якому вказується що згідно з вимогами п.8.3. Договору відступлення прав вимоги №79-МЛ/Т Кредитор передав, а Новий Кредитор прийняв Реєстр Боржників Кредитора. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Крім того, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Доказів такого виконання відповідачем надано не було. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Так, на підтвердження здійснених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025р.; акт №907 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 06.07.2025р.; детальний опис наданих послуг до Акту №907 за Договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 р., від 06.07.2025р.; виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Адвокатського об`єднання «Апологет» (ідентифікаційний код 41557199). Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 8000 грн 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надання правничої допомоги підтверджені позивачем належними доказами. Враховуючи наявність клопотання відповідача про зменшення розміру судових витрат позивача на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зі значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 4000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Щодо стягнення витрат на судовий збір. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved