Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №76797117 від 15 лютого 2024 року в розмірі 19470,00 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 15 лютого 2024 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір №76797117 за допомогою інформаційно-комунікаційної системи шляхом розміщення кредитодавцем проєкту кредитного договору (додаткової угоди) в особистому кабінеті позичальника. Зазначене розміщення є пропозицією (офертою) щодо укладення договору, а прийняття пропозиції (акцепт) здійснюється позичальником шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який він отримує після погодження з правилами та умовами кредитного договору. Відповідач, здійснивши дії, спрямовані на укладення кредитного договору, заповнив заявку на сайті, ввів код підтвердження (одноразовий ідентифікатор для підписання електронного договору) та зазначив реквізити банківської картки (№ [NUMBER]). Відповідно до умов кредитного договору, товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 10000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами у строки та порядку, визначеному договором, із кінцевим терміном погашення не пізніше 31 березня 2024 року. Зокрема, відповідач мав сплатити проценти за період з 1-го по 15-й день користування кредитом у розмірі 2% (3000,00 грн) - термін сплати до 1 березня 2024 року та проценти за період з 16-го по 45-й день користування кредитом у розмірі 2,49% (7470,00 грн) - термін сплати до 31 березня 2024 року. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 75568,00%, а орієнтовна загальна вартість кредиту - 20470,00 грн. Товариство виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти в повному обсязі та у встановлений строк. У зв`язку з неможливістю своєчасного виконання зобов`язань за договором, відповідач ініціював продовження строку користування кредитними коштами. Відповідно, додатковою угодою № 76797117-1 від 02 березня 2024 року строк користування кредитом продовжено до 16 квітня 2024 року, а додатковою угодою № 76797117-2 від 17 березня 2024 року до 01 травня 2024 року. Водночас відповідач, всупереч вимогам статей 509, 526 та 1054 Цивільного кодексу України, не виконав зобов`язання в повному обсязі, сплативши лише 6249,00 грн, останній платіж здійснено 17 березня 2024 року. 09 липня 2024 року між позивачем та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» було укладено договір факторингу № 0907, відповідно до якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників, у тому числі й до відповідача. Станом на 09 вересня 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 19470,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 9470,00 грн - заборгованість за відсотками. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №76797117 від 15 лютого 2024 року у розмірі 19470,00 грн, судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29 вересня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Відповідач, отримавши вказану ухвалу разом з позовною заявою 14 жовтня 2025 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення R06 8010672809, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. ст.207,526,527,530,536,546,549,610-611,625,628,629,639,1048,1049,1054,1055 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України. Статтею 6 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ч. 1ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ). Загальні правила щодо форми договору визначено уст. 639 ЦК України, згідно із якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді ( статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно п. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20, який є обов`язковим для врахування судом відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Судом установлено, що 15 лютого 2024 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] був укладений кредитний договір №76797117 шляхом заповнення на сайті товариства заявки на отримання кредитів та встановлення ділових відносин між сторонами у договорі з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору. Відповідно до п. 5.11 кредитного договору, цей договір укладається з допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) шляхом розміщення кредитодавцем проєкту кредитного договору/додаткової угоди в Особистому кабінеті позичальника, що є пропозицією про його укладання (офертою), та прийняттям пропозиції (акцептом) позичальником, яка надається позичальником шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Приймаючи пропозицію (оферту) кредитодавця та погоджуючись з правилами та умовами електронного договору. Позичальник отримує від кредитодавця одноразовий ідентифікатор (алфавітно-цифрова послідовність, otp-пароль), який відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» використовується з метою підписання електронного договору кредитодавець передає одноразовий ідентифікатор позичальнику засобом зв`язку, вказаним під час його реєстрації у ІКС, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення йому SMS-повідомлення за номером фінансового мобільного телефону. Отриманий одноразовий ідентифікатор позичальник додає до інших даних в ІКС. Підписаний таким чином договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Часом укладення договору вважається момент повторного накладення кваліфікованої електронної печатки кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу після отримання ІКС Кредитодавця отр-пароля, введеного позичальником. Згідно п. 5.12. кредитного договору, з боку кредитодавця підписання договору відбувається шляхом накладення уповноваженим працівником кваліфікованої електронної печатки Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, яке здійснюється з використанням бібліотеки користувача центру сертифікації ключів та апаратного засобу криптографічного захисту інформації - електронного ключа. Для організації ключової системи (управління ключовими даними) засобів комплексу використовується центр сертифікації ключів (програмно-технічний комплекс ЦСК). Зазначені функції комплекс виконує шляхом застосування механізмів криптографічного захисту інформації, яка обробляється у системі Відповідно до п. 5.13 кредитного договору, кредитодавець здійснює верифікацію позичальника одним із наступних способів, шляхом: отримання копії ідентифікаційного документа та довідки про присвоєння РНОКПП, засвідченої КЕП позичальника: отримання ідентифікаційних даних позичальника засобами Системи BankID НБУ; зчитування ідентифікаційних даних позичальника із безконтактного електронного носія, імплантованого до ID-картки; отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону позичальника з бюро кредитних історій. Згідно з п. 5.14 кредитного договору, кредитодавець надсилає підписаний договір (за проханням позичальника - повторно) на електронну адресу позичальника, визначену в реквізитах цього договору, або у відповідному зверненні. Протягом строку дії договору підписаний договір зберігається в особистому кабінеті позичальника на сайті cashpoint.ua. З довідки про ідентифікацію ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» №798/337 від 28 серпня 2025 року слідує, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено кредитний договір №76797117 від 15 лютого 2024 року ідентифікований товариством. Акцепт кредитного договору здійснено позичальником шляхом направлення йому sms-повідомлення за номером фінансового мобільного телефону (одноразовий ідентифікатор (алфавітно-цифрова послідовність, otp-пароль), який відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» використовується з метою підписання електронного договору), а саме одноразовий ідентифікатор С-226204, час відправки ідентифікатора позичальнику 15 лютого 2024 року о 18:09:34, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор [NUMBER]. Отже, кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом С-226204, отриманого позичальником в sms-повідомленні на номер телефону [NUMBER] , який вказаний при його ідентифікації (акцепт), сформованому на сайті кредитодавця. В даному випадку суд звертає увагу, що оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора на номер мобільного телефону, який ним особисто зазначений, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20. Таким чином, суд, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов висновку про доведення укладення кредитного договору між сторонами. Із умов кредитного договору №76797117 укладеного між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та відповідачем слідує, що товариство зобов`язується надати відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн строком на 45 днів, тобто до 31 березня 2024 року, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за кожен день користування кредитом у такому розмірі та порядку, а саме: з 1-го по 15-й день користування кредитом - 2% в сумі 3000,00 грн., термін оплати 01 березня 2024 року та з 16-го по 45-й день користування кредитом - 2,49% в сумі 7470,00 грн терміном оплати 31 березня 2024 року. У разі відсутності змін щодо строку кредитування, встановленого п. 1.5 договору, розмір процентної ставки, встановленої п. 1.7 договору, залишається незмінним. Тип процентної ставки, фіксована. Денна процентна ставка складає 2,33%. Орієнтована реальна річна процентна ставка складає 75568,00%, а орієнтовна загальна вартість кредиту складає 20470,00 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом складають 10470,00 грн. Мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.1.19 кредитного договору). Згідно п. 1.13 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти (плату за користування кредитом), які нараховуються на фактичний залишок виданого кредиту за кожний день користування кредитом. Відповідно до п. 1.9-1.11 кредитного договору, позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором, на підставі поданого до кредитодавця звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Ініціювання позичальником продовження (лонгації, пролонгації) строку кредитування/строку договору відбувається без змін умов цього договору в бік погіршення для позичальника. Кредитодавець залишає за собою право не погодити продовження строку кредитування, встановленого п. 1.5 Договору, без пояснення причин. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачується неустойка та інші платежі відповідно до кредитного договору (п.1.20 кредитного договору). Відповідно до п. 2.1-2.3 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит у формі грошових коштів у національній валюті України шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника в день укладення договору, але не пізніше 3 (трьох) робочих (операційних) днів з моменту його укладення. У разі, якщо день укладення договору не співпадає з днем зарахування коштів - строк кредитування починається з моменту зарахування коштів на картку позичальника та відповідним чином переносяться строки в договорі. Реквізити банківської картки позичальника для перерахування кредиту кредитодавцем: [NUMBER]. Позичальник може повернути кредит повністю або частково шляхом внесення готівки в касу кредитодавця, у тому числі у будь-якому відокремленому підрозділі кредитодавця, шляхом внесення готівки в касу Приватбанк, шляхом внесення коштів через програмно-технічні комплекси самообслуговування Приватбанк, шляхом безготівкового переказу коштів засобами веб-сайту privat24.ua, blago.ua, cashpoint.ua (у т.ч. через особистий кабінет). Позичальник самостійно сплачує за послуги з переказу коштів у відповідності до тарифів обраного позичальником фінансового посередника. Згідно п.5.9 кредитного договору, позичальник підтверджує, отримання від кредитодавця усієї інформації та надання кредитодавцю усіх запевнень і гарантій, зазначених в цьому розділі договору, шляхом власноручного підпису на договорі. Згідно п. 5.19 кредитного договору, додаток №1, а також інші додатки та/або додаткові угоди до договору є невід`ємною частиною цього договору. Додаток №1 до цього договору містить графік платежів за кредитним договором №76797117 від 15 лютого 2024 року, який містить дату видачу/дата платежу 15 лютого по 31 березня 2024 року, кількість днів у розрахунковому періоді - 45, сума кредиту за договором 10000,00 грн, проценти за користування кредитом 10470,00 грн, реальна річна процентна ставка - 75568,00%, загальна вартість кредиту 20470,00 грн, комісія за надання кредиту 0. Строк надання кредиту неодноразово продовжувався шляхом укладення додаткових договорів № 76797117-1 та № 76797117-2 до кредитного договору № 76797117 від 15 лютого 2024 року. Востаннє строк кредитування було продовжено 17 березня 2024 року до 1 травня 2024 року. Розмір процентної ставки та порядок нарахування процентів визначені відповідно до умов, встановлених у кредитному договорі. Денна процентна ставка, передбачена додатковим договором № 76797117-1, становить 2,25%, а згідно з додатковим договором № 76797117-2 - 2,20%. Додатковий договір № 76797117-1 від 2 березня 2024 року, так само як і додатковий договір № 76797117-2 від 17 березня 2024 року, містить Додаток № 1, у якому наведено графіки платежів. У графіку платежів до додаткового договору №76797117-2 від 17 березня 2024 року зазначено дату видачу/дата платежу 15 лютого по 1 травня 2024 року, кількість днів у розрахунковому періоді - 76, сума кредиту за договором 10000,00 грн, проценти за користування кредитом 16719,00 грн, реальна річна процентна ставка - 66737,00%, загальна вартість кредиту 26719,00 грн, комісія за надання кредиту 0. Відповідач також ознайомився з паспортом споживчого кредиту, який містить інформацію про основні умови кредитування з урахувань побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інше. Отже сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами, строк кредитування та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 15 лютого 2024 року. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» належним чином виконало взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 76797117 від 15 лютого 2024 року. Зокрема, 15 лютого 2024 року о 20:22 год. на виконання умов зазначеного договору товариством було перераховано грошові кошти в сумі 10000,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] , реквізити якої були вказані відповідачем. Переказ коштів здійснено через платіжний сервіс FONDY, що підтверджується квитанцією FONDY № 745239990 від 15 лютого 2024 року. Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує. Згідно з розрахунку заборгованості ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» за кредитним договором № 76797117 від 15 лютого 2024 року станом на 09 липня 2024 року заборгованість позичальника [PERSON] становить 19470,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредитом; 9470,00 грн - заборгованість за відсотками. Відповідач, на виконання умов кредитного договору, здійснив оплату в сумі 6249,00 грн. Зазначені обставини позивачем не заперечуються, про що зазначено як у позовній заяві, так і відображено в розрахунку. 09 липня 2024 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу №0907, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» зобов`язується сплатити ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» суму фінансування, який зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» права вимоги за основними зобов`язаннями в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором № 76797117 від 15 лютого 2024 року. Відповідно до п. 2.2 договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги до боржників відбувається після підписання сторонами реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (Додаток № 1) та сплати фактором клієнту суми фінансування, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги. Згідно ст. 3.1 договору факторингу, сума фінансування складає 104865,59 грн, що сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у розділі 12 цього договору, протягом 3 робочих днів з моменту підписання сторонами Реєстру боржників. В день укладення договору факторингу сторонами договору було підписано та скріплено печатками Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржниківза такимидоговорами, що є додаток № 1 до договору. Факт оплати при здійсненні відступлення права вимоги підтверджується копією платіжної інструкції №1264 від 9 липня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами сформованого 09 вересня 2025 року слідує, що ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за договором №76797117 від 15 лютого 2024 року, загальна сума заборгованості 19470,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10000,00 грн, заборгованість за відсотками - 9470,00 грн. Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи містять повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором №76797117 від 15 лютого 2024 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС», яке адресовано відповідачу. Дане повідомлення відправлено 25 липня 2024 року поштовими засобом зв`язку АТ «Укрпошта». Отже до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» перейшло право кредитора за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Як слідує з розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» за кредитним договором № 76797117 від 15 лютого 2024 року станом на 09 вересня 2025 року заборгованість позичальника [PERSON] становить 19470,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредитом; 9470,00 грн - заборгованість за відсотками. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів. Відповідач не надав жодного доказу на спростування її розміру чи власного контррозрахунку. При цьому суд звертає увагу, що розрахунок відсотків виконано відповідно до положень кредитного договору, шляхом множення кількості днів користування кредитом на відсоткову ставку з урахуванням періоду та її розміру, а умови нарахування не виходять за межі погоджених сторонами строку кредитування. Враховуючи те, що [PERSON] не виконав умови договору та не повернув у строк, встановлений в договорі, отримані кошти, продовжує ними користуватися, то з урахуванням вищенаведеного, неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором привело до порушення прав кредитора - позивача, а тому порушене право підлягає поновленню, а позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача 2422,40 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви (судовий збір визначений з урахуванням понижуючого коефіцієнта). Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати склад та розмір яких входить до предмета доказування в справі. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьоїстатті 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зіст.137ЦПКУкраїнивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст.137, 141 ЦПК Українивитрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року в справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved