Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

24.09.2025р. до суду надійшла вказана позовна заява, яку позивач обгрунтовує тим, що 31.08.2021р. між ТОВ «МІЛОАН» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір про споживчий кредит №4383117, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 4000,00грн. строком на 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін, а також виконати інші зобов`язання, передбачені договором. Вказаний договір був укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. На підставі договору факторингу від 15.12.2021р. №15/12-2021-22 право вимоги за вказаним договором набуло ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», яке передало це право ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023р. №10-01/2023. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, а тому станом на день формування позовної заяви в неї виникла заборгованість, яка становить 32140,00грн., у тому числі: 4000,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 27700,00грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 440,00грн. заборгованість за комісіями. Також, 12.09.2021р. між ТОВ «МІЛОАН» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір про споживчий кредит №101033131, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 5000,00грн. строком на 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін, а також виконати інші зобов`язання, передбачені договором. Вказаний договір був укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. На підставі договору факторингу від 29.12.2021р. №29-12/2021-45 право вимоги за вказаним договором набуло ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», яке передало це право ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023р. №10-01/2023. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, а тому станом на день формування позовної заяви в неї виникла заборгованість, яка становить 36675,00грн., у тому числі: 5000,00грн. заборгованість за тілом кредиту та 31675,00грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Вказану заборгованість за кредитними договорами, а також судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16000,00грн., позивач просить стягнути з відповідачки на його користь. В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася про дату, час і місце засідання була повідомлена належним чином (а.с.127), про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не подала. За таких обставин, враховуючи неявку відповідачки, повідомленої належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Встановлено, що 31.08.2021р. між ТОВ «МІЛОАН» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір про споживчий кредит №4383117, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 4000,00грн. строком на 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін, а також виконати інші зобов`язання, передбачені договором (а.с.72-зворот 76). Вказаний договір був укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. На підставі договору факторингу від 15.12.2021р. №15/12-2021-22 право вимоги за вказаним договором набуло ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с.109-зворот 113) , яке передало це право ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023р. №10-01/2023 (а.с.78-83). Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, а тому станом на 08.09.2025р. в неї виникла заборгованість, яка становить 32140,00грн., у тому числі: 4000,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 27700,00грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 440,00грн. заборгованість за комісіями, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.77). 12.09.2021р. між ТОВ «МІЛОАН» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір про споживчий кредит №101033131, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в розмірі 5000,00грн. строком на 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений договором термін, а також виконати інші зобов`язання, передбачені договором (а.с.56-зворот 60). Вказаний договір був укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. На підставі договору факторингу від 29.12.2021р. №29-12/2021-45 право вимоги за вказаним договором набуло ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (а.с.95-зворот 100), яке передало це право ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023р. №10-01/2023 (а.с.78-83). Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, а тому станом на 08.09.2025р. в неї виникла заборгованість, яка становить 36675,00грн., у тому числі: 5000,00грн. заборгованість за тілом кредиту та 31675,00грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.77-зворот). Суд зазначає, що відповідачка не надала доказів, які б спростовували її заборгованість за укладеними нею з ТОВ «МІЛОАН» кредитними договорами, з заявами та клопотаннями про витребування доказів, які могли б свідчити про відсутність заборгованості, до суду не зверталася, відзив на позов не подала. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами №4383117 від 31.08.2021р. та №101033131 від 12.09.2021р. підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких серед інших витрат належать витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. При зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №0556850012 від 19.09.2025р. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як встановлено ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.3 ст.141 цього Кодексу при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З огляду на зазначене, враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), їх обсяг, необхідність, а також розмір заборгованості відповідачки за кредитними договорами, суд вважає, що розмір гонорару за професійну правничу допомогу в розмірі 16000,00грн. є надто завищеним, а тому він підлягає зменшенню до 6000,00грн. та згідно ч.2 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial