Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Заступник керівника Маріупольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про витребування земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 19.01.2021 року державним реєстратором Мангушської районної державної адміністрації Попруженком А.В. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 40202966 про право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером № 1423984400:07:000:1511, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області за межами населених пунктів. Підставою для внесення запису вказано наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 5201-СГ від 08.10.2020 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення». Водночас, відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 10-5-0.3-4039/2-24 від 05.12.2024 року та № 10-5-0.332-1924/2-25 від 06.06.2025 року встановлено, що [PERSON] не звертався до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою та затвердження проекту землеустрою, а тому, і накази щодо нього не приймались. Також, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повідомило, що в системі електронного документообігу Головного управління СЕД «ДОК ПРОФ 3» затверджений наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області 08.10.2020 року № 5201-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі, площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Зорянської сільської ради Нікольського району Донецької області. Наказ від 08.10.2020 року № 5201-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» відносно [PERSON] головним управлінням не приймався. Таким чином, державою ніколи не приймалося рішення про відчуження земельної ділянки № 1423984400:07:000:1511, а остання вибула з державної власності поза її волею. Отже, з 27.05.2021 року уповноваженим державою органом розпорядження земельною ділянкою № 1423984400:07:000:1511 є відповідна сільська рада, на території якої перебуває земельна ділянка, а саме, Мангушська селищна рада Маріупольського району Донецької області. Спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у комунальну власність територіальної громади Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області Прокурор також вказує, що тривале не вжиттятаким органом заходів щодо поверненя спірної земельної ділянки у власніть громади свідчить про бездіяльність Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області у спірних правовідносинах, у зв`язку з чим прокурор звертається із зазначеним позовом до суду в порядку, передбаченому чинним законодавством та просить суд витребувати у [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь власника земельної ділянки відповідно до ч.2 ст. 83 Земельного Кодексу України Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області (РНОКПП: 04340493, місцезнаходження юридичної особи: Донецька область, Маріупольський район, смт Мангуш, просп. Миру, буд. 72) земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 2,0 га з кадастровим номером № 1423984400:07:000:1511, що розташована на території Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області, а також, вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головного управління Держгеокадастру Донецької області подав письмові пояснення на позовну заяву, в яких просив задовольнити позовні вимоги Заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про витребування земельної ділянки, в повному обсязі. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Заступник керівника Маріупольської окружної прокуратури що діє в інтересах держави в особі Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області підтримав позовні вимоги, про що надав письмову заяву, та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області у судове засідання не з`явився, надали письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, у відкрите судове засіданні не з`явився, надав до суду письмові заяви про розгляд справи без його участі. Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 26.08.2025 року вирішено накласти арешт на земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер № 1423984400:07:000:1511, що знаходиться за межами населених пунктів на території Мангушської селищної територіальної громади Маріупольського району Донецької області, яка підлягає витребуванню у [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) на користь держави в особі Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області (ідентифікаційний номер юридичної особи 04340493, місцезнаходження юридичної особи: Донецька область, Маріупольський район, смт Мангуш, просп. Миру, буд. 72) та заборонити [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) та будь яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь які реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме, щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером № 1423984400:07:000:1511, площею 2,0 га (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2273583214239). Ухвалою суду від 03.10.2025 року для безпосереднього дослідження судом у судовому засіданні витребувати у Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (місце знаходження: 84313, Донецька область, м. Краматорськ, бульвар Машинобудівників, буд. 165): 1) оригінал наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 5201-СГ від 08.10.2020 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки, розташованої на території Зорянської сільської ради Нікольського району Донецької області; 2) оригінал клопотання [PERSON] від 05.10.2020 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ( реєстраційний номер М -7101/0/36-20 від 08.10.2020 року. Ухвалою суду від 03.11.2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом Заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, про витребування земельної ділянки, закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 19.01.2021 року державним реєстратором Мангушської районної державної адміністрації Попруженком Aртемом Вікторовичем внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 40202966 про право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером № 1423984400:07:000:1511, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території на території Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області за межами населених пунктів. Підставою для внесення запису вказано наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 5201-СГ від 08.10.2020 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», підписаний начальником Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Якименко Іваном. У свою чергу прокурор посилається на те, що згідно до інформації наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області копії наказу з аналогічними реквізитами - номером та датою - наказом № 5201-СГ від 08.10.2020 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Зорянської сільської ради Нікольського району Донецької області. Вказаний наказ підписано начальником Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Якименко Іваном. Тобто, зміст наказу № 5201-СГ від 08.10.2020 року, фактично прийнятого Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області, не відповідає змісту наказу з тими ж реквізитами, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером № 1423984400:07:000:1511. Матеріалами підтверджено, що в електронному документообігу СКД «ДОК ПРОФ 3» зареєстрований наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 08.10.2020 року за № 5201-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою [PERSON] ». Судовим розглядом встановлено, що 18.08.2025 року Маріупольською окружною прокуратурою Донецької області на адресу Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області було направлено повідомлення про представництво інтересів держави (в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру), в якому прокуратурою проінформовано Мангушську селищну раду Маріупольського району Донецької області про виявлені порушення вимог земельного законодавства та безпідставність отримання [PERSON] у власність земельної ділянки. Однак, листом від 13.06.2025 року № 289/1-25 начальником селищної військової адміністрації Мангушської селищної військової адміністрації Маріупольського району Донецької області було повідомлено, про те, що заходи щодо захисту інтересів держави та територіальної громади за викладеними фактами селищною радою не проводились. Мангушська селищна рада Маріупольського району Донецької області до суду з позовом про витребування з незаконного володіння [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером № 1423984400:07:000:1511 у комунальну власність територіальної громади Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області не зверталась. Крім того, селищна рада не заперечує, щодо подання Маріупольською окружною прокуратурою зазначеного позову з метою захисту інтересів держави та територіальної громади. Таким чином, Мангушська селищна рада Маріупольського району Донецької області не в змозі з об`єктивних причин самостійно звернутись з позовом про витребування спірної земельної ділянки. За таких обставин інтереси держави залишаються незахищеними та потребують захисту. Оскільки позивач наполягає на тому що вказане нерухоме майно вибуло з власності Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області, у зв`язку із чим воно не може бути витребувано у останнього власника, то суд доходить висновку про наявність спору між сторонами із приводу речового права на таке майно, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» Menchinskaya v. Russia, заява № 42454/02). У частинах першій, третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Наведеним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України, зокрема у частині четвертій статті 56 цього Кодексу визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Також згідно з частиною п`ятою статті 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Системне тлумачення частин четвертої, п`ятої статті 56 ЦПК України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає змогу зробити висновок про те, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Отже прокурор, звертаючись до суду, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу, а іншою - відсутність такого органу. Згідно зі статтею 80 ЗК України право власності на землі державної власності належать державі, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади. Такими органами є, зокрема, територіальні органи Держгеокадастру. Прийнятий Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області наказ від 08.10.2020 року № 5201-СГ, на підставі якого [PERSON] отримав у власність спірну земельну ділянку, не може оцінюватися як реалізація волі власника цієї земельної ділянки - держави на вибуття із її володіння. Воля держави як власника земель може виражатися виключно в таких діях органів державної влади, які відповідають вимогам законодавства та інтересам держави. Правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної, комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, незаконність рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересові не відповідає. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельної ділянки у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес. У разі відсутності органу або відсутності у нього повноважень на здійснення такого захисту, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень. Сам факт незвернення до суду міської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. З огляду на викладене, прокурор наділений повноваженнями на підписання такої позовної заяви, подання її до суду та ведення справи в суді, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19) та від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18. Відповідно до ст.ст.13,14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з ч.ч. 2,3 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Держава є самостійним суб`єктом права власності на землю, яка реалізує це право через органи державної влади на землі державної власності. Відповідно до частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (пункт «б»). Згідно із частинами 1-4 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, поряд з іншим, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт «в»). Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Отже, набуваючи у власність спірну земельну ділянку, [PERSON] незаконно скористався своїм правом на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель державної та комунальної власності, а тому ГУ Держгеокадастру у Донецькій області допустило порушення вимог земельного законодавства, неправомірно видавши наказ від 08.10.2020 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером № 1423984400:07:000:1511, а тому цей наказ є незаконним. При вирішенні позовних вимог щодо витребування спірної ділянки суд враховує наступне. З матеріалів справи вбачається, що 19.01.2021 року державним реєстратором Мангушської районної державної адміністрації Попруженком А.В. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 40202966 про право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером № 1423984400:07:000:1511, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Мелекінської сільської ради Мангушського району Донецької області за межами населених пунктів, де підставою для внесення запису був наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 5201-СГ від 08.10.2020 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення». У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Захист порушеного права особи має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Так, за змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Нормами глави 29 ЦК України передбачені такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов). Засади захисту права власності, зокрема, передбачають право на витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України) та від добросовісного набувача (стаття 388 ЦК України). Згідно частини 1 статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, зокрема, якщо воно вибуло з володіння власників не з їхньої волі. При цьому статтею 346 ЦПК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 (провадження № 12-104гс19) власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України (пункт 21 постанови Пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 7 лютого 2014 року). Отже, підставою для застосування механізму, передбаченого статтею 388 ЦК України, є встановлення судом можливості витребувати майно у набувача, незалежно від заперечення про те, що він є добросовісним. Такою умовою є, поряд з іншим, доведення факту вибуття майна з володіння власника чи володіння особи, якій він передав майно, поза їхньої волі. Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області № 10-5-0.3-4039/2-24 від 05.12.2024 року та № 10-5-0.332-1924/2-25 від 06.06.2025 року встановлено, що [PERSON] не звертався до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою та затвердження проекту землеустрою, а тому і накази щодо нього не приймались. Також, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області повідомило, що в системі електронного документообігу Головного управління СЕД «ДОК ПРОФ 3» затверджений наказ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області 08.10.2020 року № 5201-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, що перебуває у запасі, площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Зорянської сільської ради Нікольського району Донецької області. Наказ від 08.10.2020 року № 5201-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» відносно [PERSON] головним управлінням не приймався. Таким чином, судом встановлено, що спірна земельна ділянка вибула з державної власності без достатньої правової підстави, поза волею власника - Українського народу. Видача ГУ Держгеокадастру спірного наказу не свідчить про наявність у держави, яка діє від імені Українського народу, волі на вибуття вказаної землі з державної власності з огляду на неправомірність дій органу виконавчої влади по передачі цієї землі у власність. Таким чином, за неправдивих обставин спірна ділянка вибула з володіння власника територіальної громади не з її волі. Отримавши земельну ділянку [PERSON] , не набув права власності у передбаченому законом порядку. Обставинами, що підлягають з`ясуванню по даній справі є отримання у власність [PERSON] земельної ділянки № 1423984400:07:000:1511 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Донецької області з порушенням норм земельного законодавства, визнання недійсним наказу та витребуванню на користь власника земельної ділянки - Мангушської селищної територіальної громади Маріупольського району Донецької області. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №710-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Донецької області», з урахуванням постанови Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 «Про утворення та ліквідацію районів» територія Мелекінської сільської ради Мангушського району увійшла до Мангушської селищної територіальної громади Маріупольського району Донецької області. Відповідно до п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом (доповнено згідно із Законом України від 28.04.2021 №1423-IX) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Згідно ч.1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. В даному випадку Мангушській селищній раді Маріупольського району Донецької області надано повноваження на розпорядження всіма землями державної власності розташованими за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, крім земель, які залишились у державній власності автоматично з 27.05.2021 року згідно Закону України № 1423-IX від 28.04.2021. Мангушська селищна рада Маріупольського району Донецької області визначена прокурором позивачем у справі, як особа, яка наділена повноваженнями щодо розпорядження землями територіальної громади в межах, визначених Земельним кодексом України, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного законодавства, тобто є уповноваженим на захист інтересів держави органом. Враховуючи викладене, спірна земельна ділянка площею 2,0000 га кадастровий номер № 1423984400:07:000:1511 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів на території Мангушської селищної територіальної громади Маріупольського району Донецької області підлягає поверненню у комунальну власність Мангушській селищній територіальній громаді Маріупольського району Донецької області. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, відповідно до приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 542 грн. 00 коп. (3028 грн. 00 коп. + 1514 грн. 00 коп.= 4 542 грн. 00 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved