Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

26 серпня 2025 року ТОВ "Брайт інвестмент" звернулось до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05 серпня 2017 року між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 2016015614. В ході укладення договору факторингу позивач набув права вимоги за вищевказаним кредитним договором. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у неї утворилась заборгованість в розмірі 27 368,39 грн, з яких 16 457,08 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 911,31 грн - заборгованість по відсотках. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 27 368, 39 грн заборгованості за кредитним договором, 2 422,40 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 02 вересня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Представник відповідача надала до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволенні позову просила відмовити, оскільки позивачем не доведено обставини, на які він посилається у позовній заяві, кошти на рахунок відповідача за споживчим кредитом не зараховувались, оскільки їх було перерахована на рахунок ТзОВ "Комфі Трейд" - продавця товару, придбаного [PERSON] в кредит, строк кредиту становив 6 місяців, відсоткова ставка - 0, 01% річних. При цьому згідно договору кредиту, споживачеві було та відкрито кредитну лінію з розміром 1 тис. грн. на строк 3 роки з розміром відсотків - 40% річних. Заборгованість відповідача перед кредитором є повністю погашена з наявною переплатою в 7 671,95 грн. , оскільки протягом строку дії кредитної картки відповідачем знято 18 879 грн. 05 коп, а погашено - 26 551 грн. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не відображає розміру процентної ставки, у договорі споживчого кредиту відсутні пункти стосовно кредитування на 1 тис. грн. Кредитодавцем списано з рахунку відповідача плату за обслуговування рахунку, смс інформування, недозволені перевиплати та штраф, що не передбачено договором. Також представник відповідача заперечила щодо стягнення витрат на правову допомогу через їх неспівмірність зі складністю справи. Подані представником позивача 02 грудня 2025 року додаткові пояснення судом не приймаються, оскільки подання такого документу не передбачено ст. 174 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З технічних причин відеоконференція за участю адвоката Лепій О. В. неможлива. За наведених обставин, з огляду на положення ч. 5 ст. 212 ЦПК України, п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, перешкод для розгляду справи судом не встановлено. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 05 серпня 2017 року між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 2016015614, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 4 845,00 грн на придбання товарів та послуг, строком на 6 місяців, тобто до 05 лютого 2018 року (а.с. 33, 35, 37-38). Пунктом 1.3 договору встановлено, що підписанням договору позичальник надає банку доручення на перерахування визначених договором сум на рахунок отримувачів (продавців). При цьому згідно пп. 2.1-2.5 договору, сторонами погоджено видача відповідачеві з подальшим обслуговуванням пластикової картки з кредитним лімітом 1000 грн. строком на три роки з відсотковою ставкою 40 % річних та відсотками за несанкціонований овердрафт в розмірі 0, 15 % в день. Також, 05 серпня 2017 року відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту до Договору, з якого вбачається інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту споживача (а.с. 34). Відповідачем також була отримана емітована картка, що підтверджується її підписом в розписці (а.с. 39). Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою з рахунку приватного клієнта № 2016015614_GARD (а.с. 12-23). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 2016015614_GARD від 05 серпня 2017 року, заборгованість відповідача становить 27 368,39 грн, з яких 16 457,08 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 911,31 грн - заборгованість по відсотках (а.с. 51-70). 24 березня 2023 року між АТ "ОТП Банк" та ТОВ "Брайт інвестмент" було укладено Договір факторингу № 24/03/23, відповідно до умов якого позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами , укладеними між банком та боржником в розмірі Портфеля заборгованості, зазначених у Реєстрі боржників, зокрема за Заявою-анкетою про надання банківських послуг АТ "ОТП Банк" № 2016015614_GARD\~від 05\~серпня 2017\~року, укладеним між АТ "ОТП Банк" та [PERSON] (а.с. 8-9, 40-44) Відповідно до Витягу № 1 до Договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 року, ТОВ "Брайнт інвестмент" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2016015614 від 05 серпня 2017 року розмірі 27 368,39 грн, з яких 16 457,08 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 911,31 грн - заборгованість по відсотках (а.с. 26). До відношень встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України(ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок Позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ч.1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Судом встановлено, що АТ "ОТП Банк" свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши кредитні кошти відповідачу, однак остання у порушення умов кредитного договору у встановлені у договорі строки кошти в повному обсязі не повернула, що призвело до виникнення заборгованості на загальну суму 27 368,39 грн. При цьому позивачем доведено, що відповідач погодилась на умови кредитного договору шляхом його підписання та в подальшому тривалий час користувалась кредитними коштами, частково сплачуючи заборгованість за кредитом. Відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед позивачем, не довела відсутність заборгованості. На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які належать до договірних зобов`язань, а саме випливають з договору кредиту, встановив, що права позивача порушенно відповідачем, а тому вони підлягають захисту, шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Брайт інвестмент" заборгованості за кредитним договором № 2016015614\~від 05\~серпня 2017\~року в\~розмірі 27 368,39 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2 422,40 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем були надані такі документи: договір про надання правничої допомоги № 43115064 від 01 липня 2025 року (а.с. 28-32), додаткову угоду до договору (а.с. 45), детальний опис робіт (а.с. 27), акт про підтвердження факту надання правової допомоги (а.с. 10). Дослідивши надані докази, суд, виходить з принципів співмірності та розумності судових витрат, враховуючи характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг заявнику, складність справи, необхідність процесуальних дій сторони, реальність наданих адвокатських послуг, розумність їхнього розміру, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на професійну правову допомогу, що становить 5 000,00 грн. При цьому суд зазначає, що згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу виключно за клопотанням іншої сторони, оскільки враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Не зважаючи на констатацію незгоди з розміром витрат позивача на правничу допомогу, поданий відповідачем відзив такого клопотання не містить. На підставі викладеного,

Outcome: approved