Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення повноліття. Свої вимоги\~обґрунтовує тим, що 25.01.2014 між сторонами укладено шлюб, який було розірвано на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 26.05.2016. Від сумісного життя у них народилося двоє дітей [PERSON] та [PERSON] , які на даний час є неповнолітніми та проживають разом із позивачем. Ще до розірвання шлюбу з відповідачем, рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 15.07.2015 було присуджено стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку. Однак, після розірвання шлюбу сторони помирилася і продовжили проживати разом. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач став надавати добровільно, тому [PERSON] відмовилася від примусового стягнення аліментів на утримання сина. Згодом [PERSON] виїхав на заробітки в Республіку Польща, де з початком повномасштабної війни з РФ залишився на невизначений термін. На даний час відповідач кошти на утримання неповнолітніх дітей став надавати нерегулярно. Відповідно позивачу самій важко забезпечувати дітей всім необхідним. Позивач вважає, що батько дітей є особою працездатного віку, будь-яких захворювань чи медичних протипоказань у нього до праці відсутні, з лютого 2022 року він постійно перебуває за кордоном, де працевлаштований та отримує відповідний дохід, що дає йому можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалою судді від 18.08.2025 відкрито провадження у справі і призначено судовий розгляд. У судове засідання позивач не з`явилася, у поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала у повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не надав. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 26.05.2016 у справі №460/1667/16-ц було розірвано. За час перебування в шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим виконавчим комітетом Завадівської сільської ради Яворівського району Львівської області 17.04.2014, актовий запис №14; та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Шклівської селищної ради Яворівського району Львівської області 09.11.2017, актовий запис №62. Батьками значаться: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №1748 від 05.08.2025 складених старостою виконавчого комітету Новояворівської міської ради Іванець Г.М. разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживає за адресом: [ADDRESS] . Судовим рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 15.07.2015 в справі № 460/1543/15-ц, яке набрало законної сили, постановлено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків\~ прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.05.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Яворівського РВ ДВС ЗМУ МЮ (м.Львів) від 26.02.2021 виконавчий документ за № 460/1543/15-ц про стягнення аліментів, повернуто стягувачу згідно поданої заяви. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регламентують, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Діти проживають з матір`ю, у добровільному порядку питання щодо утримання доньки позивач та відповідач не вирішили. З огляду на викладене, суд, з дотриманням вимог ст.182 Сімейного кодексу України, з урахуванням визначеного законом мінімального гарантованого розміру аліментів, вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог\~ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Оскільки позивачка на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то з відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного, ст. 104, 112, 182, 183 СК України,

Outcome: approved