Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області, про позбавлення батьківських прав відносно двох малолітніх дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.08.2012. Від вказаного шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 26.06.2020 Черкаським районним судом Черкаської області винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка вказує, що в червні 2020 року вона разом із дітьми переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків в [ADDRESS] . Відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23.09.2020 шлюб між сторонами розірвано. Малолітні діти постійно проживають з матір`ю. Після припинення фактичних шлюбних відносин батько дітей не цікавиться їх життям, не виявляє бажання приймати участь у їх вихованні. Тобто, з 2020 року самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків по вихованню дітей, що виражається в його бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками. Відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток своїх дітей, не забезпечує їх необхідним навчанням, медичним доглядом, не надає дозволи на виїзд дітей за кордон для оздоровлення, через що діти втрачають таку можливість, що в сукупності розцінюється як ухилення від виконання батьківських обов`язків. Додатково позивачка зазначає, що безпосередню участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей здійснює [PERSON] (чоловік позивачки). Враховуючи факт систематичного невиконання та добровільного усунення від батьківських обов`язків, не належного піклування про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечення здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, матеріального забезпечення, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на користь позивачки перенесені нею судові витрати на правову допомогу в сумі 8000 грн. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 12.05.2025 справу передано до Черкаського районного суду Черкаської області для розгляду за підсудністю. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 26.06.2025 було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позовну заяву. Витребувано в Служби у справах дітей Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей. 07.07.2025 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач повністю не визнає пред`явлені позовні вимоги та заперечує щодо задоволення позову. Зазначив, що він не ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Упродовж року після розлучення підтримував зв`язок з дітьми, цікавився їх життям, здоров`ям, розвитком і навчанням. Регулярно надсилав їм подарунки на свята, важливі дати, виявляв ініціативу у спілкуванні, звертався до відповідних установ щодо місця перебування дітей та обстеження їх житлових умов. Наразі відповідач регулярно сплачує аліменти на утримання обох дітей, заборгованість відсутня. Відповідач веде здоровий та моральний спосіб життя, не має шкідливих звичок, не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, є психічно здоровим, здобув дві вищі освіти, забезпечує себе матеріально. А отже, не існує жодних підстав вважати його небезпечним для дітей або таким, що негативно впливає на їх життя. 14.07.2025 від відповідача [PERSON] до суду надійшли доповнення до відзиву на позовну заяву, в яких він додатково вказує, що він не самоусувався від виконання батьківських обов`язків, однак позивачка ізолювала його від дітей та останні чотири роки перешкоджає його спілкуванню з дітьми. Вказує, що участь у житті дітей чоловіка його колишньої дружини не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Дозвіл на виїзд сина за кордон не надавав, оскільки не був проінформований про організатора, супровід та безпеку дитини. 29.08.2025 від представника позивачки [PERSON] адвоката Богданчук О.В. до суду надійшла відповідь на відзив та доповнення до нього, в якій остання вказує, що відповідач підтримував спілкування з дітьми лише один рік 2021. Протягом останніх чотирьох років відповідач самоусунувся від виховання, спілкування, прийняття участі в житті дітей, не цікавиться їх життям та здоров`ям, усвідомлено перешкоджає старшому сину оздоровлюватися, заблокував номер мобільного телефону належний синові. Вказує, що грошові кошти в добровільному порядку відповідач дітям не надає, а аліменти не покривають розходів на дітей. Доводи відповідача викладені у відзиві та доповненні до відзиву вважає такими, що не підтверджуються жодними доказами. 02.09.2025 від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив позивачки, згідно яких вказує, що скріншоти листувань додані позивачем не можуть вважати належними та допустимими доказами. Місце проживання та навчання дітей позивачка йому не повідомляла, чим перешкоджала його участі у вихованні дітей. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 23.10.2025 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити позов з підстав викладених у позовній заяві та наданих у суді пояснень. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги вважає непоґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи Служби у справах дітей Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 11.08.2012 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції в Київській області, актовий запис № 96. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 13.01.2013), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.10.2014) Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 23.09.2020 у справі № 707/1372/20 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 24.10.2020. За судовим наказом, виданим 26.06.2020 Черкаським районним судом Черкаської області у справі № 707/1153/20, із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 червня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 14.04.2023 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 385. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб вбачається, що адресою [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до нотаріальної заяви [PERSON] від 13.11.2023, останній надав згоду на заняття з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та реєстрації. Місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади №2025/003647583 від 18.03.2025, № 2023/009323150 від 14.11.2023, № 2023/009323692 від 14.11.2023, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . З характеристики виданої ТОВ «ВСМК-ТРЕЙД» від 04.02.2025 вбачається, що [PERSON] працює у вказаній установі з 24.04.2023 та займає посаду оператора розкрійного устаткування Виробничого цеху. За місцем роботи характеризується позитивно. З довідки про доходи [PERSON] вбачається, що останній за період із серпня 2024 по січень 2025 отримав 73719,91 грн. заробітної плати. Відповідно до довідки т.в.о. директора Андріївської гімназії № 10 від 05.04.2025, [PERSON] за період навчання [PERSON] та [PERSON] з 2020 року по 2021 рік із контакту із гімназією не підтримував, успішністю дітей не цікавився, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дітей до школи приводить та забирає мати. За місцем навчання [PERSON] та [PERSON] характеризуються позитивно, що підтверджується відповідними характеристиками спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 255 з поглибленим вивченням природничо-математичних предметів Дарницького району м. Києва. Відповідно до висновку КНП «Макарівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікарня» Макарівської селищної ради про стан здоров`я заявника від 04.04.2025, [PERSON] здорова. З листа Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими № 222/кш/5158 від 18.03.2025 вбачається, що [PERSON] запрошувався до дитячого табору у Республіці Азербайджан у термін з 14 по 20 квітня 2025 року. Згідно з розрахунком Черкаського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 2513/2 від 28.04.2025 вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за три роки, та станом на 21.03.2025 становить 4458,29 грн. У судовому засіданні позивачка зазначила, що заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на даний час немає. З довідки про доходи та стягнення аліментів виданої ПАТ «Черкасиобленерго» від 06.05.2025 вбачається, що станом на 01.05.2025 заборгованість по аліментах відсутня. Аліменти виплачені в повному обсязі. 30.12.2021 та 30.03.2021 [PERSON] звертався до Голови сільської ради с. Андріївка із заявами про проведення обстеження житлових умов проживання дітей, що підтверджується копією відповідної заяви. 30.03.2021 [PERSON] звертався до Директора Андріївського НВО «ЗОШ І-ІІ ступенів дитячий садок» із заявою про навчання дітей, що підтверджується копією відповідної заяви. Відповідно до відповіді Макарівської селищної ради від 19.01.2022 на вказане вище звернення, [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю не проживають на території с. Андріївка. Згідно відповідей Служби у справах дітей Макарівської селищної ради № 206 від 22.05.2025, № 253 від 19.06.2025, позивачка та її малолітні діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте з 2021 року фактично не проживають в с. Андріївка. 18.06.2025 [PERSON] звертався до Служби у справах дітей Макарівської селищної ради із заявою про видачу оригіналу вказаної вище довідки, що підтверджується копією відповідної заяви. Відповідачем до матеріалів справи також додано ряд квитанцій та чеків на поштові відправлення, з яких вбачається, що [PERSON] здійснював поштові відправлення для дітей. З висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Макарівської сільської ради від 21.10.2025 № 897 вбачається, що [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] дійсно проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Батько дітей зареєстрований з адресою: [ADDRESS] . Службою у справах дітей Макарівської селищної ради та Службою у справах дітей Солобідської сільської ради обстежено умови проживання дітей в їх матері та батька, для дітей створені всі умови проживання. [PERSON] працює у ПАТ «Черкасиобленерго», має самостійний дохід, сплачує аліменти на утримання дітей. Орган опіки та піклування Макарівської селищної ради вважає, у зв`язку з тим, що в повному обсязі не вивчено обставини зі сторони батька щодо виконання ним його батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей, не з`ясовано особисту думку [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав, питання доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за доцільне залишити на розсуд суду та розглядати за наявними документами в матеріалах справи. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Наслідком позбавлення батьківських прав, як виняткового заходу, є істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено, що «ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків». Згідно положень ч.ч. 4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судам необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, застосовується лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі пособі встановлені судами факти, що батьки не у достатній мірі спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 20 березня 2024 року у справі № 204/2097/22 (провадження № 61-951св24), 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22 (провадження № 61-16965св23), 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23), 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19). Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.08.2012. Відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 23.09.2020 шлюб між сторонами розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які залишилися проживати з матір`ю. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток своїх дітей, не забезпечує їх необхідним навчанням, медичним доглядом, не надає дозволи на виїзд дітей за кордон для оздоровлення, через що діти втрачають таку можливість. Грошові кошти в добровільному порядку відповідач дітям не надає, а аліменти не покривають розходів на дітей. Суд вважає, що не відвідування дітей за місцем їх проживання, недостатній розмір аліментів, на чому наголошує позивач, не можуть вказувати на необхідність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його неповнолітніх дітей. Хоча судом і встановлено, що [PERSON] та його діти проживають у значно віддалених населених пунктах, що унеможливлює їх зустрічі, однак суд вважає, що вказані обставини не можуть бути підставою для застосування виключного та крайнього заходу до батька дитини як позбавлення його батьківських прав. Заборгованість по аліментах у відповідача відсутня. Тобто батько надає матеріальну допомогу в утриманні дітей. Протиправної поведінки відповідача відносно своїх дітей, які б давали підстави для висновку про негативний та шкідливий вплив на них, судом не встановлено, так як і не встановлено, що відповідач є хронічним алкоголіком, наркоманом чи засудженим за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дітей. Тобто, суд вважає, що обставини, які вказані в ч.1 ст. 164 СК України, - позивачем не доведені. Ненадання дозволу на виїзд дітей в табір за кордон, також не може бути розцінене судом як ухилення батька від виконання його батьківських обов`язків та не може бути достатньою підставою для позбавлення батьківських прав. Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] не бажає спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, остаточно і свідомо самоусунуся від виконання своїх обов`язків з виховання дітей, які залишилися проживати з матір`ю, а навпаки батько у відзиві та доповненнях до нього заперечив щодо позбавлення його батьківських прав та додав копії запитів спрямованих ним до селищної ради та школи щодо життя та навчання його дітей. При цьому суд зауважує, що Органом опіки та піклування Макарівської селищної ради у висновку щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] не надано категоричної відповіді щодо неналежного виконання батьком дітей своїх батьківських обов`язків, а вказане питання залишено на розсуд суду для вирішення за наявними документами в матеріалах справи. Скріншоти листувань, надані позивачем до матеріалів справи, суд оцінує критично з тих підстав, що встановити належність номерів, а також адресатів вказаних повідомлень не вбачається можливим. Враховуючи викладене, а також те що позивачкою не доведено неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, висновок органу опіки та піклування не є категоричним, а інших підстав, передбачених ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав відповідача при розгляді справи не встановлено, тоді як позбавлення дітей спорідненості з батьком матиме негативний вплив на нормальний, гармонійний, всебічний розвиток дітей та їх самоусвідомлення, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. По даному спору суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, тому відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Outcome: dismissed