Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулось з позовом до [PERSON] , вказавши, що 19.05.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладений кредитний договір № 22036000511764, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 299040 гривень строком до 19.05.2026 року, зобов`язавшись вказані грошові кошти повернути та сплатити проценти за користування кредитом та комісії. Вказуючи. що відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконував, станом на 09.05.2024 року наявна заборгованість в сумі 439444,94 гривні, з яких залишок кредиту 280948 гривень, залишок прострочених відсотків 5,74 гривень, залишок прострочених комісій 158491,20 гривень, яку просять стягнути на свою користь. Ухвалою суду від 12.08.2024 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 29.01.2025 року підготовче провадження було закрите, справу призначено до розгляду. Відповідачем в установленому порядку відзив на позовну заяву не подавався. 24.04.2025 року представником позивача подано клопотання про долучення додаткових доказів. 07.07.2025 року представником позивача подано клопотання про поновлення пропущеного строку для подання доказів, яке було задоволено судом, пропущений процесуальний строк поновлено. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, вказуючи, що банком виконані зобов`язання за кредитним договором, надані кошти, а внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором висунуто вимогу про дострокове повернення кредиту, сплату процентів та комісій. Представник відповідача в судовому засіданні вказував, що дійсно між сторонами був укладений кредитний договір, позичальником отримані грошові кошти, але внаслідок об`єктивних обставин [PERSON] не зміг належним чином здійснювати платежі за договором з березня 2022 року. Водночас представник відповідача вказував на нікчемність умови договору щодо зобов`язання позичальника сплачувати комісію, а також вказував, що відповідачем не отримано письмову вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за процентами, а позивачем не надано доказів направлення такої вимоги, тож наявні підстави лише для стягнення поточної заборгованості станом на день пред`явлення позову. При дослідженні матеріалів справи встановлено таке. 19.05.2021 року між АТ «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22036000511764, за умовами якого банк зобов`язався на дати [PERSON] грошові кошти на споживчі потреби в сумі 299040 гривень строком на 60 місяців до 19.05.2025 року, а клієнт у свою чергу зобов`язався повернути суму кредиту, сплатити проценти та комісії, передбачені договором. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена у розмірі від 3% до 0,925% від суми кредиту в різні періоди часу дії кредитного договору. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та складає 0,001% річних на строкову заборгованість та 56% річних на прострочену заборгованість за кредитом. Погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та комісії здійснюється щомісячними ануїтетними платежами відповідно до Графіку платежів (п. 2.1, 2.2 договору). Згідно із графіком щомісячний платіж складає 10944,86 гривень, останній платіж 8786,62 гривні. З наданого розрахунку вбачається, що відповідачем зобов`язання за договором виконувались неналежним чином, адже оплата здійснювалась до лютого 2022 року, в подальшому будь-яких платежів [PERSON] не здійснював. Представником позивача також надано копію вимоги про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості, яка не датована, а також копію списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, згідно із яким ТОВ «Дірект технолоджі» 27.06.2023 року відправляло [PERSON] кореспонденцію. При вирішенні спору суд керується наступним. За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК, за якою кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вказує ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). Сторонами не заперечувалось в судовому засіданні факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та порушення ним зобов`язань щодо їх повернення. Водночас відповідачем заперечувались позовні вимоги в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту, а також відповідач вказував про відсутність підстав для дострокового стягнення усієї суми кредиту та наявність підстав для стягнення заборгованості з поточних платежів. Вирішуючи спір в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині. Пунктом 1.1 кредитного договору передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредиту. Пунктом 2.3 кредитного договору визначено, що супутніми послугами, що придбаваються у зв`язку з укладенням цього договору є послуги з розрахунково-касового обслуговування, вартість яких визначається згідно із Тарифами, опублікованими на сайті банку, а також послуги страхування, що надаються клієнту відповідно до окремого договору, що укладається між страховиком та клієнтом. Водночас у кредитному договорі не зазначено конкретного переліку супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які повязані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором. Розрахунково-касове обслуговування є однією з базових операцій банків. Будь яка операція - і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже - розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. Причому виконання таких операцій виконуються за дорученням клієнтів, яких банки здійснюють платежі, чи касові операції. Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди. Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством. Касові операції виконуються відповідно до інструкції з організації емісійно-касової роботи в установах банків України. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості не є банківською послугою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», за яку позикодавець може отримувати будь-яку плату чи винагороду. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Банк не зазначив та не надав доказів фактичного надання послуг, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Вирішуючи позовні вимоги в частині дострокового стягнення заборгованості за кредитом та відсотками, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредит наданий на 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту 19.05.2025 року. Водночас у разі невиконання позичальником зобов`язань за договором банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, що передбачено п. 15.1.15.4 Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб. Пунктом 2.7.4.6 Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб визначено, що клієнт вважається належним чином повідомленим, зокрема, про вимогу погашення заборгованості клієнта перед банком у разі направлення поштового повідомлення на поштову адресу клієнта, зазначену в останньому укладеному договорі про надання банківської послуги, або на адресу, що зазначена в іншому документів, наданому до банку (факт відправлення підтверджується поштовим реєстром). Представник позивача на підтвердження того, що банком пред`явлено відповідачеві вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату процентів посилалась на письмову вимогу та список згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів. Водночас надана позивачем письмова вимога недатована, а містить лише зазначення суми заборгованості, розраховану не певну дату. Крім того, позивачем не надано доказів того, що банком така письмова вимога була в установленому порядку направлена відповідачеві, адже з наданого списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів вбачається, що якась кореспонденція була направлена [PERSON] ТОВ «Дірект технолоджі», водночас будь-яких доказів того, що це була саме письмова вимога АТ «Банк Кредит Дніпро» позивачем не надано. Позивачем не надано суду доказів того, що між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Дірект Технолоджі» був укладений договір, за умовами якого останнє мало б відправляти кореспонденцію банку клієнтам банку. При цьому суд враховує те, що згідно із відкритою інформацією, розміщеною на сайті АТ «Укрпошта», рекомендований лист/листівка пересилається рекомендованим порядком і має трек-номер для відстеження. За трек-номером можна відстежити лист (на сайті Укрпошти, в мобільному застосунку або через чат-бот у Messenger, Viber та Telegram). Таким чином, позивач, відправляючи письмову вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, мав самостійно відслідковувати за трек-номером фактичне вручення такої вимоги позичальнику, що відповідало б принципу добросовісного ставлення до збирання доказів в перспективі підготовки до ймовірного звернення до суду, натомість будь-яких доказів на підтвердження здійснення цього банком, суду не надано, а станом на день розгляду справи можливість відстеження поштового відправлення за трек-номером вже втрачена. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що відповідачем факт отримання будь-яких вимог банку щодо дострокового повернення кредиту заперечувався, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що банком направлялась позичальнику письмова вимога про дострокове погашення кредиту та сплату відсотків за кредитним договором. Отже, виходячи з висновків суду про відсутність підстав для дострокового стягнення суми кредиту, адже на момент пред`явлення позову банком не було висунуто такої вимоги до позичальника, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача поточної заборгованості за кредитним договором станом на день пред`явлення позову 08.07.2024 року. З графіку платежів вбачається, що за період часу з травня 2021 року по червень 2024 року [PERSON] мав сплатити АТ «Банк Кредит Дніпро» за тілом кредиту 126394,84 гривні, за процентами 7,8 гривень, загалом [PERSON] мав погасити станом на день пред`явлення позову 126402,64 гривні. Фактично за розрахунком позивача [PERSON] сплатив 98835 гривень, тож сума заборгованості, яка наявна станом на червень 2024 року включно та яку належить стягнути з відповідача становить 27567,64 гривень. Підсумовуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог (6,3%). На підставі викладеного,

Outcome: partial