Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з даним позовом, в якому просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] , разом із спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] . А також визнати за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] право власності на 1/2 частку, кожному, спадкового майна, а саме по 1/2 частці земельних ділянок загальною площею 0,48 га (з яких - 0,06 га під забудовою та 0,42 га для ОСГ) та по 1/2 частці будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] судове засідання представник позивачів не з`явилась, від неї надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримала повністю. Представник відповідач у судове засідання не з`явився в письмовій заяві просив справу слухати без її участі, проти позову не заперечував. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. В суді встановлено, що [INFO] померла [PERSON] ( а.с.12) Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої ввійшли, зокрема, житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельні ділянки загальною площею 0,48 га (з яких - 0,06 га під забудовою та 0,42 га для ОСГ), ( а.с15-19) Спадкоємцем [PERSON] за законом став її син [PERSON] , який своєчасно фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки протягом 6-ти місяців після смерті матері [PERSON] розпорядився особистими речами померлої, що підтверджується довідкою виданою Хотінською селищною радою Сумського району Сумської області від 03.02 2025 №14/1. Відповідно до зазначеної довідки [PERSON] на день своєї смерті проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON] , донькою [PERSON] , сином [PERSON] , донькою [PERSON] , донькою [PERSON] .. Але [PERSON] за життя юридично не оформив своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] ( а.с.22) Спадкоємцем [PERSON] за законом став його син [PERSON] та донька [PERSON] , які після смерті спадкодавця - [PERSON] 30 серпня 2007 року прийняли спадщину шляхом подання 24 січня 2008 року заяви про прийняття спадщини до Сумської районної державної нотаріальної контори, номер спадкової справи №892/2007. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 травня 2025 року вих. №427 [PERSON] , що також діяв за дорученням в інтересах [PERSON] , було відмовлено у видачі на їх імена свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельні ділянки, розташовані в [ADDRESS] по 1/2 частці кожному, після померлого [INFO] батька - [PERSON] у зв`язку з недостатністю наявних у спадковій справі документів, а також документів, наданих [PERSON] , щоб безспірно встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері - [PERSON] , що прямо передбачено статтею 68 Закону України «Про нотаріат», а також неможливість безспірно встановити коло спадкоємців, які належним чином прийняли спадщину після померлого [PERSON] за наявними у справі документами, що також передбачено статтею 68 Закону України « Про нотаріат » а також відсутні документи, що підтверджують право власності [PERSON] на відповідне нерухоме майно, а саме на земельні ділянки загальною площею 0,48 га (з яких - 0,06 га під забудовою та 0,42 га для ОСГ). На момент подання позовної заяви інші спадкоємці, які б заявили про своє право на спадщину або фактично вступили у володіння спадковим майном відсутні. Згідно заяв [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вони не заперечують проти розгляду справи без їх участі, до нотаріальної контори у встановлений законом строк не зверталися. Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Метою звернення позивачів до суду є встановлення факту постійного проживання, [PERSON] та [PERSON] як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання [PERSON] та [PERSON] як спадкоємиці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна їх майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємців за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Спадкоємцем [PERSON] за законом став її син [PERSON] , який своєчасно фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки протягом 6-ти місяців після смерті матері [PERSON] розпорядився особистими речами померлої, що підтверджується довідкою виданою Хотінською селищною радою Сумського району Сумської області від 03.02 2025 №14/1 та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважаються такою, що прийняв спадщину. У зв`язку з тим, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , строк прийняття спадщини спливає 26 лютого 2004 року, то застосуванню до спірних правовідносин підлягають положення ЦК УРСР. Згідно з положеннями ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 561 ЦК УРСР свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Так, пунктом 113 Глави 3 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами Українизатвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5 (чинній на момент відкриття спадщини) визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу (1540-06) Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Крім того, після смерті [PERSON] 26 серпня 2003 року спадкову справу стосовно майна померлої було відкрито 30 червня 2005 року за заявою [PERSON] , від імені якого за довіреністю діяла [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки сільськогосподарського виробництва. За реєстровим №1236 від 30.06.2005 року на ім`я [PERSON] державним нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом - як єдиному спадкоємцю, що і підтверджує факт прийняття спадщини [PERSON] . Таким чином, що [PERSON] , який є сином померлої [INFO] [PERSON] та належить до числа спадкоємців першої черги, прийняв спадщину за своєю матір`ю шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою наданою Хотінською селищною радою Сумського району Сумської області від 03.02 2025 №14/1. З огляду на викладене [PERSON] після смерті своєї матері прийняв спадщину, проте не оформив належних йому спадкових прав на спірний будинок та земельні ділянки належним чином. Тобто, [PERSON] став власником, зокрема, житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельних ділянок загальною площею 0,48 га (з яких - 0,06 га під забудовою та 0,42 га для ОСГ). Крім того слід зазначити, що у спадкоємців, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, що передбачено ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР. Незважаючи на те, що документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з часу відкриття спадщини. Також, згідно зі ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Однак, не отримання державного акту на право власності на земельну ділянку за життя спадкодавця не спростовує факту наявності у нього права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавиця фактично мала у власності спірні земельні ділянки, оскільки рішенням сесії Олексіївської сільської ради за №12 від 03.09.1993 року їй було виділено земельні ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS] у приватну власність, що підтверджується довідкою наданою виконкомом Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області від 03.02.2025 вих. № 13/1 та копією рішення сесії Олексіївської сільської ради за № 12 від 03.09.1993 року. Крім того, порядок приватизації земельних ділянок передбачений постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200-ХІІ «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» та Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок» . Разом із тим, порядок виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку було зазначено в Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року № 43. Тобто на час вирішення питання про передачу земельної ділянки [PERSON] у власність та складання списків на приватизацію земельних ділянок громадян порядку послідовних дій процедури та форми державного акта затверджено не було, як не було затверджено і самого нормативного акта, яким би регулювалися ці правовідносини. Законом України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ прийнято нову редакцію Земельного кодексу України (далі ЗК України), який набрав чинності 01 січня 2002 року. Відповідно до пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2002 року рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно дост.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Тобто, за загальним правилом, визначеним в Главах 87, 89 ЦК України, здійснення права на спадкування та оформлення спадкоємців в спадкових правах здійснюється через нотаріуса і лише у тих випадках, коли об`єктивно неможливо спадкоємцеві оформити спадкові права через нотаріуса суд вправі визнати за таким спадкоємцем право власності на майно в порядку спадкування. Таким чином, оцінюючи надані стороною докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved