Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Просить стягувати із відповідача на користь фізичних чи юридичних осіб, на утриманні яких будуть перебувати діти, аліменти на утримання в розмірі по 1/6 частини всіх видів її заробітку щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 квітня 2025 року та до досягнення дітьми повноліття. Посилається на те, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Діти перебувають на обліку служби у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради як такі, які перебувають у складних життєвих обставинах. Родина [PERSON] з 2012 року перебуває в полі зору працівників центру соціальних служб та служби у справах дітей та сім`ї Переяславської міської ради, так як вона є матір`ю ще п`ятьох дітей. Працівниками центру соціальних служб надавалися родині різного роду соціальні послуги, спрямовані на підвищення батьківського потенціалу матері та покращення соціально-побутових умов проживання родини. Родині надавалася послуга соціального супроводу з 07 березня 2023 року по 15 березня 2024 року, яка була завершена без досягнення результату. У відповідача вдома часто збираються сумнівні компанії, які розпивають спиртні напої. В будинку не створені належні умови для проживання та виховання дітей. Мати постійно ігнорує поради спеціалістів та фахівців служб щодо догляду за дітьми, не забезпечує їхні базові потреби в догляді, вихованні та харчуванні. 30 вересня 2024 від [PERSON] до служби надійшла заява про тимчасове влаштування її дітей [PERSON] та [PERSON] в сім`ю патронатного вихователя на час подолання нею складних життєвих обставин, оскільки немає твердого палива на зиму, газове опалення відсутнє, не працює каналізація. Дітей було передано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . За період перебування дітей в сім`ї патронатного вихователя відповідач бачилася з дітьми лише один раз на їх день народження - [INFO] . Стурбованості щодо стану здоров`я [PERSON] та [PERSON] , наявності в них сезонного одягу, їжі відповідач не проявляла. За весь час перебування дітей в сім`ї патронатного вихователя відповідач не покращила умов проживання, які б слугували підставою повернення дітей до родини. Рішенням виконавчого комітету Переяславської міської ради від 18 лютого 2025 року №63-02 надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей [PERSON] та [PERSON] . Крім того, у 2022 році [PERSON] вже була позбавлена батьківських прав відносно 5 своїх малолітніх дітей, однак поведінку свою не змінила. 29 квітня 2025 року відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. Двічі відповідач [PERSON] до суду не з`являлася, повідомлена належним чином. Відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань не направила. Ухвалою від 09 липня 2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою від 10 вересня 2025 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням суду у справі № 373/755/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Переяславський відділ ДРАЦС, Виконавчий комітет Переяславської міської ради як орган опіки та піклування, військова частина [NUMBER] , про визнання батьківства. Даним рішенням позов [PERSON] було задоволено: [PERSON] визнано батьками [PERSON] та [PERSON] , внесені відповідні зміни до актових записів про народження дітей (внесено відомості про [PERSON] як про їх батька, змінено прізвища дітей). 04 листопада 2025 року провадження у справі поновлено, змінено анкетні дані дітей в частині їхніх прізвищ: з « [INFO] » на « [INFO] » та « [INFO] ». В судовому засіданні представник позивача Борисюк Л.М. письмово позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зазначила наступне. Останній раз відповідач бачила своїх дітей 09 листопада 2024 року, тобто вже більше рік тому. Вона знає, де вони знаходяться, однак не проявляє бажання їх бачити, піклуватися та займатися їх розвитком. Протягом 2025 року працівники позивача намагалися працювати із [PERSON] , але вона поводила себе агресивно, завжди була із запахом алкоголю. [PERSON] не працює, за місцем своєї реєстрації не проживає, а проживає тимчасово у чоловіків, з яким намагається побудувати стосунки. При цьому обирає нових чоловіків, а не дітей. Умови для повноцінного проживання дітей [PERSON] на створено. Все це свідчить, що вона свідомо не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] тричі в судові засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань не направила. Третя особа [PERSON] письмово просила позов задовольнити. Зазначила, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають у неї в патронатній сім`ї. Останній раз мати відвідувала їх 09 листопада 2024 року. З того часу жодного разу не приходила, не телефонувала, не цікавилася їхнім станом. На День народження дітей у 2025 році не привітала. Складається таке враження, що мати викреслила із життя своїх дітей. Тому вважає, що позбавлення [PERSON] батьківських прав є таким, що відповідає інтересам дітей - [PERSON] та [PERSON] . Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] народилися [INFO] . Їхньою матір`ю є відповідач [PERSON] (а.с. 62, 63, 68). Прізвища дітей із « [INFO] » на « [INFO] » змінено 03 жовтня 2025 року (а.с. 146-152). Батьком [PERSON] та [PERSON] , зважаючи на рішення суду, є [PERSON] (а.с. 128-131, 142-151), який помер [INFO] (а.с. 152). Малолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] (а.с. 67, 69). За місцем реєстрації не проживають. Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2022 року (а.с.56-60) відповідач [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 17 лютого 2022 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] було взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 61, 72). 10 листопада 2022 року, 30 вересня 2024 року, 09 грудня 2024 року, 29 січня 2025 року (а.с.15-17, 20-23, 77-94) було обстежено умови проживання [PERSON] в будинку по [ADDRESS] , та її малолітніх дітей. Належні умови проживання для дітей відсутні. Станом на 2025 рік ситуація не змінилася. 03 жовтня 2024 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] влаштовано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] (а.с. 18, 19, 24). В подальшому, строк перебування у даній сім`ї дітей продовжено (а.с. 25, 26). В період перебування дітей у патронатній сім`ї створювалися умови для їх спілкування з матір`ю (а.с. 27-31, 38-43), однак [PERSON] умови не виконувала, з дітьми не спілкувалася. [PERSON] в грудні 2024 року та січні 2025 року притягувалася до адміністративної відповідальності за ст.. 184 КУпАП (невиконання батьківських обов`язків) (а.с. 34). Станом на 14 січня 2025 року [PERSON] працювала з 14 грудня 2024 року в ТОВ «Переяслав Буд» (а.с. 33). 07 березня 2023 року, а потім і 13 листопада 2024 року було розпочато соціальний супровід сім`ї [PERSON] (за її заявою) (а.с. 32, 43-53). Позитивних результатів такий супровід не дав та був припинений (а.с. 44-48, 50, 55). [PERSON] та [PERSON] мають певні вади здоров`я (затримка мовного розвитку). Відвідують заклад дошкільної освіти у с. Гланишів, за час перебування у якому (із 21 жовтня 2024 року) мати [PERSON] жодного разу не з`являлася (а.с. 64-66, 73-76). З висновку виконавчого комітету Переяславської міської ради від 18 лютого 2025 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.35-37). Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Сімейного кодексу України стосовно виконання батьками обов`язку щодо виховання, утримання та піклування про своїх неповнолітніх дітей, підстав позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на їх утримання. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. ЄСПЛ у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Верховним Судом у постанові від 24.04.2019 у справі № 300/908/17 зазначено, що права батьків щодо дитини є похідними від прав дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, перш за все повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а тільки потім - права батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що відповідач участі у вихованні сина та доньки протягом тривалого часу (із 03 жовтня 2024 року (окрім один раз 09 листопада 2024 року) не приймає, своїх материнських обов`язків по відношенню до дітей не виконує: не спілкується з ними, не бере участі у вихованні, не допомагає матеріально, не цікавиться станом їх здоров`я, не вітає з важливими для них святами, що дає підстави суду стверджувати, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по відношенню до дітей, самоусунулася від їх виконання. Будь-яких кроків для зближення із сином та донькою, відновлення з ними спілкування не робить. Умови проживання для дітей не створила. За таких підстав суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав і про необхідність їх задоволення як таких, що сприяють якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. В силу ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок рівною мірою стосується як матері, так і батька дитини. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч.ч.1, 2, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України визначені обставини, які суд враховує при визначенні розміру аліментів, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оцінивши всі надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем доведено, що в добровільному порядку відповідач не виконує обов`язку по утриманню дітей. Враховуючи, що позивач, звертаючись до суду, скористався своїм правом на визначення розміру та способу сплати аліментів на утримання дітей, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/6 частини доходів відповідача на кожну дитину. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. В силу ч.6 ст. 141 ЦПК України судові витрати за вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, відповідно до статей 150, 155, 164, 166, 180, 181, 182, 183 СК України ,

Outcome: approved