Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Загородній Є.О. звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до\~ [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 24500,00 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є подругою [PERSON] , який є заслуженим тренером України та працює у Вишгородській МКДЮСШ. Так, з метою перевезення дітей на змагання 01 липня 2024 року між ФОП [PERSON] (що діє на підставі свідоцтва [NUMBER] , ліцензії АВ №550431 Міністерства транспорту та зв?язку України) та [PERSON] укладено договір на транспортне обслуговування. Предметом договору є надання транспортних послуг з перевезення пасажирів по Україні та за кордоном за маршрутом і в термін, вказаних в заявах Замовника. Пунктом 2.2. Договору перебачено, що "Замовник" зобов`язаний провести попередню оплату за транспортне обслуговування, згідно виставлених рахунків. Ціна за ці послугу становить 88 000,00 грн. (вісімдесят вісім тисяч 00 гривень). Позивач на прохання [PERSON] здійснила оплату у розмірі 24500 грн., іншу частину коштів сплатив [PERSON] . Оскільки надавачем послуги було надано рахунок на оплату, який належить [PERSON] , саме на цей рахунок і відбулася оплата. Квитанція від 30.07.2024 року підтверджує оплату від [PERSON] на 63500 грн., призначення платежу: «переказ власних коштів. арена автобусу». Квитанція від 19.06.2024 року підтверджує оплату від імені [PERSON] на суму 24500 грн., призначення платежу «арена автобуса». Звертає увагу, що хоча оплата проведена раніше дати укладення договору, метою оплати є саме послуги за цим договором; оплата здійснена під час узгодження умов договору сторонами. Послуги по вищевказаному договору ФОП [PERSON] не надавалися. Крім того, як між [PERSON] та [PERSON] , так і між [PERSON] та [PERSON] , були відсутні будь-які договірні чи позадоговірні зобов?язання. Варто зауважити, що ФОП [PERSON] мав би надати для оплати власний рахунок, а не уникати сплати податків за допомогою отримання коштів на картку дружини. Даний факт свідчить про недобросовісність сторони договору. У зв?язку з надходженням Вишгородській МКДЮСШ бюджетних асигнувань аналогічний договір з ФОП [PERSON] для перевезення дітей було укладено і Вишгородською МКДЮСШ. 11 липня 2024 року Вишгородською МКДЮСШ сплачено кошти за договором у розмірі 80000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №123. На підставі даного договору, укладеного з Вишгородською МКДЮСШ, було надано послуги, що підтверджується актом №3 прийому-передачі наданих послуг від 02 липня 2024 року. Послуги за договором на транспортне обслуговування від 01 липня 2024 року, укладеним між ФОП [PERSON] та [PERSON] , не надавалися. У зв`язку з оплатою послуг Вишгородською МКДЮСШ [PERSON] звернулася до ФОП [PERSON] та [PERSON] з проханням про повернення отриманих коштів, оскільки [PERSON] підлягала поверненню сума у розмірі 24500,00 грн. Представником позивача - адвокатом Загороднім Є.О. було направлено [PERSON] та ФОП [PERSON] вимоги про повернення коштів, проте жодної письмової реакції на ці вимоги не надходило. Оскільки вимоги залишено без відповіді, виникла необхідність звернення до суду. Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.06.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.09.2025 року задоволено клопотання представника позивача\~про витребування\~доказів.\~Постановлено витребувати\~від\~АТ КБ\~«ПриватБанк» ЄДРПОУ\~14360570,\~місцезнаходження:\~м.\~Київ,\~вул.\~Грушевського,\~буд.\~1д):\~-інформацію\~про зарахування 19.06.2024 року на рахунок [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) [NUMBER] (картковий рахунок: [NUMBER] ) грошових коштів від [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , рахунок [NUMBER] , відкритий в АТ «ПУМБ»), у сумі 24500 грн. 20.10.2025 та 27.10.2025 на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» на виконання вимог ухвали суду надійшли відповіді від 07.10.2025 та 20.10.2025, в якій надано інформацію стосовно рахунків [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та повідомлено що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (ІВАN [NUMBER] ), на яку здійснено переказ коштів: дата платежу 19-06-2024; сума - 24500,00 UAH; інформація про платника Larysa Tyshkovets. Позивач у судове засідання 27.11.2025 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. При цьому, представник позивача адвокат Загородній Є.О. 05.11.2025 подав до суду через систему «Електронний суд» заяву, згідно якої повідомляє що доводи по суті справи були наведені ним у позовній заяві, додаткові відомості по суті справи відсутні, позовні вимоги підтримує. Просить розгляд справи №308/5352/25 провести без участі позивача та її представника. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 27.11.2025 повторно не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення, розгляд справи за її відсутності та відзиву не подавала. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та повістки, які повернулись з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Крім того, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). За таких обставин, у відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подала відзиву, тому враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що 01 липня 2024 р. укладено договір на транспортне обслуговування між ПП «Неживий О.Є.» в особі [PERSON] , що діє на підставі свідоцтва [NUMBER] , ліцензії АВ №550431 Міністерства транспорту та зв`язку України (строк дії ліцензії необмежений), ідентифікаційний номер [NUMBER] , «Виконавець», з однієї сторони, і ФО « [PERSON] », в особі Земляной Евгений Николаевич, ідентифікаційний номер [NUMBER] , «Замовник», з другої сторони, предметом якого є надання транспортних послуг з перевезення пасажирів по Україні та за кордоном за маршрутом і в термін, вказаний в заявах «Замовника». Відповідно до п.2.2.1. договору «Замовник» зобов`язаний провести попередню оплату за транспортне обслуговування, згідно виставлених рахунків. Ціна за ці послуги становить 88\~000,00 грн. Згідно копії квитанції №661767312487 вбачається, що платником зазначено [PERSON] з рахунку [NUMBER] , відкритий в АТ «ПУМБ», 19.06.2024 11:57 перераховано суму коштів 24500,00 грн. на платіжний інструмент 5363 5420 9010 1123, також у вказаній квитанції в коментарі вказано «арена автобуса». З дубліката чеку ТS212749 від 30.07.2024 ПриватБанк слідує, що платником [PERSON] отримувачу [PERSON] (код отримувача - [NUMBER] , рахунок отримувача - [NUMBER] ) здійснено платіж на суму 63500 грн., в призначенні платежу вказано «Переказ власних коштів. аренда автобусу». Згідно доданих до подову скрінів вбачається, що 23.07.2024 через термінал самообслуговування Ужгород, вул. Собранецька, буд. 89 ТЦ Дастор на картку [NUMBER] перераховано 20\~000,00 грн.; 06.08.2024 [PERSON] на картку [NUMBER] здійснено переказ в розмірі 10\~000,00 грн., і 15.08.2024 переказ в розмірі 10\~000,00 грн. Також,\~додано копію\~договору на\~транспортне обслуговування між ПП «Неживий О.Є.» в особі [PERSON] , що діє на підставі свідоцтва [NUMBER] , ліцензії АВ №550431 Міністерства транспорту та зв`язку України (строк дії ліцензії необмежений), ідентифікаційний номер [NUMBER] , «Виконавець», з однієї сторони, і Вишгородська МКДЮСШ «Замовник», з другої сторони, предметом якого є надання транспортних послуг з перевезення пасажирів по Україні та за кордоном за маршрутом і в термін, вказаний в заявах «Замовника». Відповідно до п.2.2.1. договору «Замовник» зобов`язаний провести попередню оплату за транспортне обслуговування, згідно виставлених рахунків. Ціна за ці послуги становить 88\~000,00 грн. Вказаний договір підписаний сторонами, однак не містить дати. Згідно копії Акту №3 прийому-передачі наданих послуг від 2 липня 2024, де «Виконавцем» є ФОП [PERSON] , а «Замовник» - Вишгородський МКДЮСШ, в такому вказана назва роботи (послуги), ціну на суму 80\~000,00 грн. З доданої копії платіжної інструкції №123 від 11 липня 2024 року слідує що Вишгородська МКДЮСШ перерахувало ФОП [PERSON] кошти в розмірі 80\~000,00 грн., де в призначенні платежу вказано «Оплата послуг з обслуговування автомобільним транспортом; Дог.01/06 від 01.07.24р; Акт №3 від 11.07.24р.». До позову також додано скрін з телефону, де відображена переписка щодо оплат. 26.02.2025 адвокатом Загороднім Є.О., який діяв в інтересах [PERSON] на адресу [PERSON] направлено вимогу-претензію про повернення коштів в розмірі 24500 грн., вказане підтверджується описом вкладення у цінний лист, копією накладної, та фіскального чека від 26.02.2025. У відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 07.10.2025 та 20.10.2025, надано інформацію стосовно рахунків [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та з таких вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (ІВАN [NUMBER] ), на яку здійснено переказ коштів: дата платежу 19-06-2024; сума - 24500,00 UAH; інформація про платника Larysa Tyshkovets. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосоване законодавство, позиція суду та оцінка доводів учасників справи За змістом ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 15 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частинами 1 та 2 статті 11\~Цивільного кодексу\~України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За загальними правилами викладеними у ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір набирає чинності з моменту його укладення (частина друга\~статті 631 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Як зазначає у позовній заяві позивач, між [PERSON] та [PERSON] не було укладено між собою жодних договорів. Відповідно до ч. 1 ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Стаття 1212\~Цивільного кодексу\~України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Згідно статті 1212\~ЦК України зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України\~об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Відповідно до статті 1212\~Цивільного кодексу\~України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини першої статті 1212\~Цивільного кодексу\~України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторонни в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212\~Цивільного кодексу\~України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленному порядку скасована, визнана недійсно, змінена, припинена або булла відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Згідно із частиною першою, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509\~Цивільного кодексу\~України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212\~Цивільного кодексу\~України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання\~грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою\~статті 11 ЦК України. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Відповідно до частини першої статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (стаття 1213 цього Кодексу). Позивач заперечує факт укладення будь-яких договорів з відповідачем. Крім того, жодних доказів, на спростування доводів позивача відповідачем до суду надано не було. Враховуючи відсутність у матеріалах справи належних доказів на підтвердження існування між сторонами будь-яких договірних правовідносин, на підставі яких у позивача існує обов`язок по перерахуванню відповідачу грошових коштів, відповідач є особою, яка набула майно(грошові кошти) без достатньої правової підстави у розумінні ст. 1212 ЦК України, і, як наслідок, зобов`язана повернути потерпілому (позивачу) це майно (кошти). Матеріали справи не містять доказів повернення перерахованих коштів на загальну суму 24500,00 грн., а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 24 500,00 грн. підставні. Відповідно до ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.7 ст.81\~ЦПК України суд не може збирати докази що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 89\~ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1211,20 грн., сплаченого судового збору.

Outcome: approved