Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

03 липня 2025 року до суду надійшла позовна заява ТОВ "Споживчий центр" до [PERSON] про с тягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що відповідно до умов кредитного договору № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року позивач ТОВ "Споживчий центр" надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 7000,00 грн., строком на 140 днів - до 17 січня 2025 року, з сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1 % в день. Відповідач [PERSON] не виконала свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 11086,17 грн., в тому числі: кредит - 5310,66 грн., проценти за користування кредитом - 2975,51 грн., неустойка - 2800,00 грн. На підставі викладеного позивач ТОВ "Споживчий центр" просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 11086,17 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. 10 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 10 липня 2025 року суд задовольнив клопотання позивача ТОВ "Споживчий центр" про витребування доказів та зобов`язав АТ КБ "ПриватБанк" надати суду наступні докази: 1) інформацію про те, чи емітувалась (видавалась) банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; 2) інформацію про рух коштів по банківському рахунку № [NUMBER] за 31 серпня 2024 року. 05 серпня 2025 року від АТ КБ "ПриватБанк" надійшла до суду витребувана інформація. Інформація приєднана до матеріалів цивільної справи. 12 серпня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив, яким відповідач заперечила проти позову. Свої заперечення відповідач обґрунтовує наступним. В позовній заяві позивач ТОВ "Споживчий центр" вказує, що відповідач [PERSON] нібито підписала кредитний договір № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року своїм електронним підписом. На підтвердження даної обставини позивач надав суду роздруківку кредитного договору без підпису відповідача як позичальника. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявна в матеріалах справи паперова роздруківка кредитного договору створювалась в порядку, визначеному Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", та що саме такий правочин підписувався електронним підписом уповноважених на те осіб (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Відповідач [PERSON] наголошує, що вона не укладала кредитний договір, роздруківку якого позивач долучив до позовної заяви, не погоджувала проценту ставку та інші кабальні умови кредитування. Жоден наданий позивачем доказ не підтверджує узгодження саме цих кредитних умов. На думку відповідача, наведене вказує на неукладеність оспорюваного правочину, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення процентів за ставкою, яку сторони нібито узгодили в кредитному договорі. Відповідач [PERSON] заперечує проти вимог про стягнення неустойки. З урахуванням положень п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, нарахування неустойки в розмірі 2800,00 грн. є безпідставним та протиправним, оскільки прострочення виконання зобов`язань (за твердженням позивача) відбулось після 24 лютого 2022 року, тобто в період дії воєнного стану. Крім того, позивач не довів відповідними доказами правильність нарахування неустойки. Відповідач [PERSON] зазначає, що на підтвердження факту перерахування грошових коштів за спірним кредитним договором та наявності заборгованості за договором позивач ТОВ "Споживчий центр" надав тільки розрахунки заборгованості та довідку іншої фінансової компанії. Проте, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку). Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недопустимим доказом для задоволення позовних вимог, оскільки розрахунок не містить відомостей, що дозволяють перевірити, чи видавались кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування процентів та неустойки, часткове погашення боргу відповідачем. Також невідомо, кому належить картковий рахунок, на який нібито перераховані кошти кредиту. Лист фінансового сервісу не містить ідентифікуючих даних про відповідача, а з фрагментів номеру карти, що відображені в повідомленні, неможливо встановити належність картки (рахунку) відповідачу. На підставі викладеного відповідач [PERSON] просить суд відмовити в задоволенні позову. 25 серпня 2025 року від позивача ТОВ "Споживчий центр" надійшла відповідь на відзив, якою позивач підтримав заявлені позовні вимоги. В судове засідання представник позивача ТОВ "Споживчий центр" не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - позивач просить суд розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином - причин своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, проти задоволення позову заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Укладення кредитного договору. 31 серпня 2024 року кредитодавець (позивач) ТОВ "Споживчий центр" звернувся до позичальника (відповідача) [PERSON] з Пропозицією про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (офертою) (а/с 12-15), якою запропонував позичальнику укласти електронний кредитний договір в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Згідно пункту 3.1 Пропозиції: за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію(ї) (якщо комісія(її) встановлена(і) договором). Згідно пункту 3.2 Пропозиції: кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати кредит на рахунок організаторів азартних ігор. Згідно пункту 3.3.1 Пропозиції: дата надання/видачі кредиту встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Згідно пункту 3.3.2 Пропозиції: сума кредиту встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Згідно пункту 3.3.3 Пропозиції: тип кредиту - кредитна лінія. Згідно пункту 3.3.4 Пропозиції: вид фінансової послуги - надання коштів та банківських металів у кредит. Згідно пункту 3.3.5 Пропозиції: строк, на який надається кредит, встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Згідно пункту 3.3.6 Пропозиції: дата повернення (виплати) кредиту встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Згідно п.3.3.7 Пропозиції: проценти за користування кредитом встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Згідно пункту 3.3.8 Пропозиції: графік платежів встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Згідно пункту 4.1 Пропозиції: кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER]. 31 серпня 2024 року кредитодавець (позивач) ТОВ "Споживчий центр" звернувся до позичальника (відповідача) [PERSON] з Заявкою кредитного договору № 31.08.2024-100000342 (кредитної лінії) (а/с 15-16), якою запропонував позичальнику конкретні умови надання кредиту. Заявка є невід`ємною частиною Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та електронного кредитного договору. Згідно пункту 1 Заявки: дата надання/видачі кредиту - 31 серпня 2024 року. Згідно пункту 2 Заявки: сума кредиту - 7000,00 грн. Згідно пункту 3 Заявки: строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання. Згідно пункту 4 Заявки: дата повернення (виплати) кредиту - 17 січня 2025 року. Згідно пункту 6 Заявки: процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Згідно пункту 15 Заявки: неустойка - 70,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. В Заявці зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: [NUMBER]. 31 серпня 2024 року позичальник (відповідач) [PERSON] прийняла пропозицію кредитодавця (позивача) ТОВ "Споживчий центр", що підтверджується Відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 31.08.2024-100000342 (кредитної лінії) (а/с 16-17). Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) є частиною електронного кредитного договору. У Відповіді позичальник (відповідач) [PERSON] підтвердила, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року, з якою вона попередньо уважно ознайомилась. Згідно пункту 1 Відповіді: дата надання/видачі кредиту - 31 серпня 2024 року. Згідно пункту 2 Відповіді: сума кредиту - 7000,00 грн. Згідно пункту 3 Відповіді: строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання. Згідно пункту 4 Відповіді: дата повернення (виплати) кредиту - 17 січня 2025 року. Згідно пункту 6 Відповіді: процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Згідно пункту 15 Відповіді: неустойка - 70,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. У Відповіді зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: [NUMBER]. Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 - ч.6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.1046 - ст.1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно п.7 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Згідно ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" в ідповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч.7 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" е лектронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" я кщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позичальник (відповідач) [PERSON] підписала кредитний договір № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора Е972, що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Одноразовий ідентифікатор був отриманий позичальником (відповідачем) [PERSON] 31 серпня 2024 року о 10:59:48 годин в SMS-повідомленні на номер телефону [NUMBER] , який вказаний нею у Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 31.08.2024-100000342 (кредитної лінії) від 31 серпня 2024 року, що підтверджується довідкою ТОВ "СМ Універсал" від 20 серпня 2025 року № 2008/25-6 (а/с 82). Позичальник (відповідач) [PERSON] , підписавши кредитний договір № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року, повністю погодилась з всіма його умовами. Суд звертає увагу, що на підставі положень, визначених ст.1051 ЦК України, в установленому законом порядку відповідач [PERSON] не оспорювала кредитний договір № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року. Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON] про те, що вона не укладала кредитний договір з ТОВ "Споживчий центр", оскільки ці пояснення повністю спростовуються доказами, які були надані позивачем та досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в установленому законом порядку між кредитодавцем (позивачем) ТОВ "Споживчий центр" та позичальником (відповідачем) [PERSON] було укладено кредитний договір № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, зокрема: розмір кредиту, строк кредиту, розмір процентів, які позичальник зобов`язаний сплатити за користування кредитом, тощо. Позичальник (відповідач) [PERSON] погодилась на укладення кредитного договору на умовах, запропонованих кредитодавцем (позивачем) ТОВ "Споживчий центр", що підтверджено електронним підписом позичальника. Виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором. 31 серпня 2024 року на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 рокукредитодавець (позивач) ТОВ "Споживчий центр" надав позичальнику (відповідачу) [PERSON] кредит в сумі 7000,00 грн. шляхом переказу грошових коштів на картковий рахунок позичальника № [NUMBER] . З листа ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 26 червня 2025 року № 101-2606 (а/с 8) вбачається, що ТОВ "Універсальні платіжні рішення" надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство віднесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серії ФК № 342 від 02 жовтня 2012 року) та отримало ліцензію Національного банку України від 11 листопада 2013 року № 3. Між ТОВ "Універсальні платіжні рішення" та ТОВ "споживчий центр" укладено договір на переказ коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01 квітня 2024 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 31 серпня 2024 року о 11:00:39 годин на суму 7000,00 грн., номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 496128432, призначення платежу - видача за договором кредиту № 31.08.2024-100000342. З листа АТ КБ "ПриватБанк" від 30 липня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-250722/39446-БТ (а/с 40) вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). З виписки АТ КБ "ПриватБанк" по рахунку № [NUMBER] (а/с 41) вбачається, що 31 серпня 2024 року на картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] , зараховано грошові кошті в сумі 7000,00 грн., деталі операції - IPAY_CREDIT_MC1, Banderu 9. З виписки ТОВ "Споживчий центр" по картці контрагента [PERSON] (а/с 70-76) вбачається, що 31 серпня 2024 року о 11.00.43 годин на картковий рахунок [PERSON] зараховано кошти кредиту в сумі 7000,00 грн. Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON] про те, що вона не отримувала від позивача ТОВ "Споживчий центр" грошові кошти в кредит, оскільки ці пояснення повністю спростовуються доказами, які були надані позивачем та досліджені в судовому засіданні. За таких обставин суд приходить до висновку, що кредитодавець (позивач) ТОВ "Споживчий центр" належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року, перерахувавши 31 серпня 2024 року грошові кошти кредиту в сумі 7000,00 грн. на картковий рахунок позичальника (відповідача) [PERSON] за № [NUMBER] , який вона особисто вказала в кредитному договорі. Заборгованість позичальника за кредитним договором по кредиту та процентам за користування кредитом. В судовому засіданні встановлено, що позичальник (відповідач) [PERSON] не виконала свої договірні зобов`язання, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за кредитним договором № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позивач ТОВ "Споживчий центр", як кредитодавець, має право вимагати від відповідача [PERSON] , як позичальника, який прострочив виконання зобов`язань, повернення суми заборгованості за кредитним договором № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року. З розрахунку ТОВ "Споживчий центр" (а/с 9) та виписки ТОВ "Споживчий центр" по картці контрагента [PERSON] (а/с 70-76) вбачається, що заборгованість позичальника (відповідача) [PERSON] за кредитним договором № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року становить 8286,17 грн., в тому числі: кредит - 5310,66 грн., проценти за користування кредитом - 2975,51 грн. Суд погоджується з вказаними розрахунками. Так, заборгованість по кредиту в сумі 5310,66 грн. відповідає розміру виданого кредиту, з врахуванням часткового повернення кредиту позичальником. Заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 2975,51 грн. нарахована за період з 31 серпня 2024 року по 17 січня 2025 року за процентною ставкою 1 % в день, тобто з повним дотриманням умов кредитного договору. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року в сумі 8286,17 грн., в тому числі: кредит - 5310,66 грн., проценти за користування кредитом - 2975,51 грн. Заборгованість позичальника за кредитним договором по неустойці. У зв`язку з порушенням позичальником (відповідачем) [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року, кредитодавець (позивач) ТОВ "Споживчий центр" застосував до боржника неустойку: неустойка - 2800,00 грн. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Разом з тим, згідно ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Згідно пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, в тому числі: договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє до цього часу. Оскільки кредитодавець (позивач) ТОВ "Споживчий центр" нарахував неустойку за кредитним договором № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року в період дії воєнного стану в Україні, тому вимоги про стягнення неустойки з позичальника (відповідача) [PERSON] є безпідставними. На підставі викладеного суд вважає можливим відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ "Споживчий центр" до [PERSON] про стягнення неустойки за кредитним договором № 31.08.2024-100000342 від 31 серпня 2024 року в сумі 2800,00 грн., через необґрунтованість. Відшкодування судових витрат. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Згідно пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, розмір ставки судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 грн. Позивач ТОВ "Споживчий центр" подав позов та всі процесуальні документи в електронній формі. Позивач ТОВ "Споживчий цент" сплатив за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2422,40 грн. (платіжна інструкція № СЦ00024366 від 02 липня 2025 року - а/с 6). Позивач ТОВ "Споживчий центр" пред`явив позов, ціна якого становить 11086,17 грн. Суд задовольнив позов ТОВ "Споживчий центр" на суму 8286,17 грн., що становить 74,74 % від позовних вимог. Суд відмовив в задоволенні позову ТОВ "Споживчий центр" на суму 2800,00 грн., що становить 25,26 % від позовних вимог. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Споживчий центр" понесені останнім та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1810,50 грн., що становить 74,74 % від сплаченої суми судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В задоволенні решти вимог позивача ТОВ "Споживчий центр" про відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 611,90 грн., що становить 25,26 % від сплаченої суми судового збору, слід відмовити, пропорційно розміру позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено.

Outcome: partial