Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

08.07.2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому прохала шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції в Полтавській області 31 березня 1989 року, актовий запис № 681-розірвати. Посилається на припинення сімейно-шлюбних відносин і втрату взаємних почуттів через різні погляди на життя. Зазначає, що спільне проживання фактично було припинено ще у 1996 році, після чого контакти із відповідачем були втрачені, спільне господарство не велося. Тому прохає шлюб розірвати. Ухвалою судді від 19.08.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін по даній справі. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та прохають задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Суд про причину своєї неявки не повідомив. Відзив на адресу суду від відповідача не надходив. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що 31 березня 1989 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції в Полтавській області 31 березня 1989 року, актовий запис № 681. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, відновлювати які не бажають. Фактично сім`я розпалася, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Примирення між подружжям не можливе, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114\~Сімейного кодексу\~України -у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, суд вважає, що позов обґрунтовано, та підтверджено доказами, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач наполягала залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно частини 1статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору з відповідача, суд вважає можливим залишити судові витрати за позивачем. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved