Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Представник ТОВ «Він Фінанс» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №459507 від 03.12.2018 у розмірі 20018,59 грн, а також просив стягнути судовий збір та понесені витрати на правову допомогу, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачем умов вказаного кредитного договору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що \~03.12.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №459507. Згідно з умовами договору відповідач отримав кредит в розмірі 4000,00 грн на умовах, визначених договором, при цьому відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.12квітня 2018року між позивачем (на той час ТОВ «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу №1 відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 459507 від 03.12.2018 в розмірі 15296,00грн, з яких: 4000,00грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1296,00 грн - заборгованість за відсотками, 10000,00 грн\~заборгованість за пенею і штрафами. Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат на суму 3344,44 грн та штрафних санкцій на суму 1377,00 грн.\~ Оскільки усупереч умов кредитного договору та вимог закону відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати процентів, комісії та пені, має місце відповідна заборгованість перед новим кредитором - ТОВ «ВІН ФІНАНС», яка становить 20018,59 грн, з яких, окрім заборгованості за кредитним договором у сумі 15296,00 грн, позивачем була нарахована сума збитків з урахуванням 3% річних 1377,90 грн та сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 3344,69 грн. У зв`язку з цим, з підстав неможливості вирішення спору у добровільному порядку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] відповідну заборгованість за Кредитним договором №459507 від 03.12.2018 у загальному розмірі - 20018,59 грн. Також, позивач наполягає на розподілі судових витрат, у виді сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 1 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, яке відкладено до 01.12.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином. Своїм правом на надання пояснень у судовому засіданні не скористався, про причини неявки не повідомляв. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв`язку з цим суд на підставі ст.280ЦПК України\~вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 03.12.2018 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 459507 (а.с. 20-21зворот.). Позивач зазначає, що при укладенні договору № 459507 від 03.12.2018 на фінансовий номер телефону Відповідача був відправлений одноразовий ідентифікатор (зазначений у довідці про ідентифікацію), який був використаний для прийняття та підтвердження умов вищезазначеного договору. Шляхом введення коду підтвердження позичальник підписує та приймає пропозицію та підтверджує укладення договору. Згідно з п.1.1. індивідуальною частиною Договору, товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до індивідуальної частини Договору, ТОВ «Авентус Україна», надав Відповідачу грошові кошти у сумі 4000,00 грн, строком на 18 днів (п.1.1, п.1.4) з фіксованою процентною ставкою - 1,71% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (624,15% річних) у межах строку надання кредиту (п.1.2). Сукупна вартість кредиту складає 130,78% від суми кредиту (у процентному виразі) або 5231,20 грн (у грошовому виразі) (п.1.3). Згідно з графіком розрахунків до договору про надання фінансового кредиту №459507 від 03.12.2018, сума кредиту становить 4000,00 грн, сума нарахованих процентів\~1231,20 грн, а всього до оплати\~5231,20 грн (а.с. 22). 12 квітня 2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами (а.с. 16-19 зворот.). Відповідно до п. 2.2 договору факторингу № 1 від 12.04.2018 року зазначено, що у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги - кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній. На виконання наведених умов договору факторингу 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» був підписаний відповідний Реєстр прав вимог, згідно якого встановлено відступлення ТОВ «Авентус Україна» ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права вимоги, зокрема до боржника за кредитним договором №459507 від 03.12.2018 [PERSON] (а.с. 24-26). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання протоколу загальних зборів № 1706 внесено зміни про перейменування до\~облікових та інших документів товариства (а.с. 23). 25.07.2024 відповідно протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (а.с.27). 14.03.2019 укладено додаткову угоду № 14 та підписано Реєстр прав вимоги № 14 від 14.03.2019 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі до Відповідача за договором про надання фінансового кредиту №459507 від 03.12.2018, перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с. 9,31-32). Згідно з розрахунку заборгованості ТОВ «АВЕНТУС Україна» станом на дату відступлення вимоги слідує, що за кредитним договором №459507 від 03.12.2018 рахується заборгованість у сумі 15296,00 грн., з якої 4000,00 грн.\~заборгованість за тілом кредиту, 1296,00 грн.\~сума боргу за відсотками, 10000,00 грн.\~сума боргу за пенею та штрафами (а.с. 28). Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту, пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до\~статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з\~статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 612 ЦК України\~регламентовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (терміни), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав та не спростував доводів позивача. Відповідно до положень\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статей\~512,\~514 Цивільного кодексу України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У\~статті 1077 Цивільного кодексу України\~зазначено, що, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до\~статті 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За положеннями ч. 1\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд зазначає, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів (постанова Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №910/9828/17). У разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Таким чином, боржник, тобто особа, право вимоги до якої відступається, не входить до складу учасників цього договору. Договір факторингу не впливає безпосередньо на права та обов`язки боржника, оскільки в цьому випадку не встановлюється, не припиняється, не змінюється основне зобов`язання боржника, який має виконати свій обов`язок в обсязі і на умовах, що встановлені договором або актом цивільного законодавства. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 910/13266/18, від 08.07.2020 у справі № 910/13840/18. Згідно зі\~ст. 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Наявні у матеріалах справи докази підтверджують укладення ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (перейменовано на ТОВ «ВІН ФІНАНС») договору факторингу, право вимоги за яким за кредитним договором №459507, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (перейменовано на ТОВ «ВІН ФІНАНС»), а отже позивач як новий кредитор має право на звернення з даним позовом до суду. Аналогічний правовий висновок міститься постанови КЦС ВС від 06.02.2019 у справі №361/2105/16-ц. У вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки, про що відповідач особисто поставив свій підпис. Кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Розрахунок заборгованості проведений первісними кредиторами до відступлення прав вимог відповідачем не спростований ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. Як вбачається розрахунку заборгованості ТОВ «АВЕНТУС Україна» станом на дату відступлення вимоги слідує, що за кредитним договором №459507 від 03.12.2018 рахується заборгованість у сумі 15296,00 грн., з якої 4000,00 грн.\~заборгованість за тілом кредиту, 1296,00 грн.\~сума боргу за відсотками, 10000,00 грн.\~сума боргу за пенею та штрафами. Також, в позовній заяві позивач просить поновити строк позовної давності для подання позову до\~ [PERSON] та посилається на\~введення карантину з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022 року, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений\~ст. 257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, то позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності (практика Верховного Суду та «Прикінцеві положення» ЦК України). Щодо застосування за заявою відповідача позовної давності, суд враховує таке. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У зв`язку із запровадженням карантину та воєнного стану строки позовної давності підлягають продовженню відповідно до п. 12\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~та п. 19 того ж розділу. Верховний Суд у постанові від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21 зазначив, що строки позовної давності продовжуються на період дії карантину, запровадженого через COVID-19. Крім того, введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року є об`єктивною та поважною причиною для продовження процесуальних строків. Крім того, суд враховує, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, зазначеного позивачем у позовній заяві, то розрахунок індексу інфляції та розрахунок трьох процентів річних проведений у період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року, тобто у період до введення в Україні воєнного стану. За наведених обставин, аргументи позивача про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 3344,69 грн. та трьох процентів річних у розмірі 1377,90 грн. підлягає задоволенню. Відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 10918,59 грн., яка складається з наступного: 4 000,00 грн.\~тіло кредиту, 2196,00 грн.\~заборгованість за відсотками; інфляційні втрати у розмірі 3344,69 грн. та три процентів річних у розмірі 1377,90 грн. Щодо стягнення заборгованості пені та штрафів розмір якої складає 10000,00 грн. слід зазначити, що із вище зазначеного розрахунку заборгованості вбачається, що станом на дату відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] складає крім тіла кредиту та відсотків також заборгованість за пенею у розмірі 9600,00 грн.\~та 400 грн. - штраф. Із зазначеного розрахунку відомо, що за зазначеним договором відповідачу [PERSON] одночасно нараховано пеню і штраф, що відповідно до ст.549ЦК України\~є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України\~є обов`язковою для всіх судів України. Статтею 1\~Закону України\~«Про відповідальність\~за несвоєчасне\~виконання грошових\~зобов`язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно з\~ст.\~3\~вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. При цьому,статтею 4\~зазначеного Закону встановлено, що пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань або за затримку грошових надходжень на рахунок клієнта банку - одержувача грошових коштів, яку нараховано та не сплачено на день набрання чинності цим Законом, за згодою сторін може бути перерахована за період дії терміну позовної давності, але розмір її не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня. Сума зменшення розміру пені відноситься на результати фінансово-господарської діяльності одержувача грошових коштів, а щодо державних установ та організацій, що фінансуються за рахунок бюджету, - на зменшення їх фінансування. Тому, стягнення пені із [PERSON] складає 9600, 00 грн. За межами строку закінчення дії договору, строк дії якого закінчився 21 грудня 2018 року застосуванню підлягає\~ст. 625 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відтак, позов слід задовольнити частково та стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 19618,59 грн. з яких: 4 000,00 грн.\~тіло кредиту, 1296,00 грн.\~заборгованість за відсотками, 9600,00 грн. - пеня, 1377,90 грн.\~сума з боргу з урахуванням трьох процентів річних; та 3344,69 грн. - інфляційні втрат. Згідно з ч. 1 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За подання позову до суду позивачем ТОВ «ВІН ФІНАНС» сплачено 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «ВІН ФІНАНС» підлягає задоволенню на 98%, тому із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, що становить 2373,95 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано: договір про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024, укладений між ТОВ «Довіра та гарантія» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» (а.с.13-15), додаткову угоду до Договору №33 про надання правової допомоги від 22.03.2024 року (а.с.36), акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), в якому сторони визначили вартість послуг з надання правової допомоги, а саме: 5\~000,00 грн. за підготовку позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості (а.с.29), детальний опис робіт виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» (а.с.33). Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки судом позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 4900,00 грн.

Outcome: partial