Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором № 77259576 від 11.10.2021 у розмірі 21661,36 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а також витрати, понесені на правову допомогу, в розмірі 13000,00 грн. Проти заочного розгляду справи не заперечує. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.10.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] (далі - позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 77259576 (далі - Договір). Згідно з п. 1. договору позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), без забезпечення, на погоджений строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов?язується повернути позику та сплачувати проценти позикодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах, тобто позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів та сплатити плату (Проценти) від суми позики протягом строку позики згідно Графіка платежів, або достроково. Відповідно до п. 2.1. договору сума позики становить 12512.00 грн. Відповідно до п. 2.3. договору процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.60 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов?язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідачка не виконує свої зобов?язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 22.02.2022 було укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77259576. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77259576. Таким чином ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідачки за договором № 77259576. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаним договором, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості становить 21661,36 грн., з яких: заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) 10239,25 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11420,43 грн. та нараховані 3% річних у сумі 1,68 грн. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачці у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачкою не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву остання не скористалася, хоча ухвалу про відкриття провадження вона отримала, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 11.10.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 77259576, відповідно до умов якого відповідачці надано кредитні кошти у розмірі 12512,00 грн., строком на 64 дні, базова процентна ставка 1,6 % в день (п. 2). [PERSON] 11.10.2021 було перераховано грошові кошти у розмірі 12512,00 грн., що підтверджується довідкою № КД-000007939/ТНПП від 06.02.2025. Згідно з розрахунком заборгованості відповідачки перед ТзОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у неї станом на 22.02.2022 була наявна заборгованість за кредитним договором № 77259576у розмірі 21659,68 грн. 22.02.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 77259576, що був укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] на загальну суму 21659,68 грн. Згідно з розрахунком заборгованості відповідачки перед ТОВ «Вердикт Капітал» у неї станом на 10.01.2023 наявна заборгованість за кредитним договором № 77259576 у розмірі 21661,36 грн., з яких: заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) 10239,25 грн., заборгованість за нарахованими процентами 11420,43 грн. та 3% річних у сумі 1,68 грн. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» та відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 77259576, що був укладений з [PERSON] на загальну суму 21661,36 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідачки станом на 24.09.2025 наявна заборгованість за кредитним договором № 77259576 у розмірі 21661,36 грн., з яких: заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) 10239,25 грн., заборгованість за нарахованими процентами 11420,43 грн. та 3% річних у сумі 1,68 грн. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст.\~639\~ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 7 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12\~цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 статті 612\~ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст.\~1048\~цього\~Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст.\~1050\~ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно зі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору № 77259576 від 11.10.2021, а також отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі, визначеному договором, що не заперечується останньою. У вказаному договорі визначені умови кредитування, про що вказано вище, де, серед іншого, обумовлений і розмір відсотків, які нараховуються на кредит, з чим відповідачка погодилася, підписавши їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Разом з тим відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за кредитним договором № 77259576 від 11.10.2021, яка становить 21661,36 грн., з яких: заборгованість за основним зобов?язанням (за тілом кредиту) 10239,25 грн., заборгованість за нарахованими процентами 11420,43 грн. та 3% річних у сумі 1,68 грн. Водночас доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачка суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування нею наданими їй позикодавцем кредитними коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості, не заперечила щодо складових суми заборгованості, порядку та обгрунтованості їх нарахування. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка істотно порушила умови укладеного кредитного договору № 77259576 від 11.10.2021, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашала кредит та проценти за користування ним, а також, беручи до уваги правомірність набуття права вимоги позивачем за спірним кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в межах заявлених позовних вимог в розмірі 21661,36 грн. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.\~141\~ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 11). Враховуючи,\~що суд\~прийшов до\~висновку про\~задоволення позову,\~то згідно\~з ч.\~1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з відповідачки. Частиною другою статті 141 КПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч. 2 ст.\~137\~ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19). Відповідачкою не подано ніяких заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 01.07.2024 укладений між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», заявку № 405 від 01.09.2025 про надання юридичної допомоги, згідно якої ТОВ «Коллект Центр» звертається до АО «Лігал Ассістанс» для погодження надання правових (юридичних) послуг з приводу примусового стягнення заборгованості з відповідачки а саме: надання усної консультації з вивченням документів в розмірі 4000,00 грн. та складання позовної заяви до суду в розмірі 9000,00 грн., витяг з акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 на суму 13000,00 грн. Оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 13000,00 грн., враховуючи задоволення позову в повному обсязі та відсутність зі сторони відповідачки клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 13000,00 грн., як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, ст.ст. 6, 204, 207, 512, 526, 536, 614, 625-628, 638, 639, 1048-1050, 1054, 1055, 1056-1, 1078, 1079 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved