Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 22.07.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №569. В обґрунтування позову позивач зазначає, сімейні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, примирення між подружжям не можливе. Спільних неповнолітніх дітей немає. Позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам подальше перебування в шлюбі з [PERSON] . Вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору не заявляє. Позивач до судового засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно і належним чином. В позові просить суд розглядати справи за її відсутності. Відповідач, повідомлений судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи шляхом направлення на адресу його реєстрації судових повісток про, що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про отримання судового виклику на 25.11.2025 року, особисто. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] , виданого 22 липня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, 22.07.2005 року сторони зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №569. Судом також встановлено, що сім`я розпалася остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку позивач вважає неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що мають істотне значення. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved