Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

02.09.2025 згідно дати реєстрації представник позивача звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 539554723 від 28.09.2019 у розмірі 22 340 грн, 2422,40 грн судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28.09.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений кредитний договір у формі електронного документа. Відповідач за допомогою мережі інтернет, перейшов на офіційний сайт www.moneyveo.ua та ознайомилася з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідача. Відповідно до умов договору відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 10000 грн. На виконання умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти, проте остання своїх зобов`язань належним чином не виконала. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчувався 28.11.2019. 28.11.2019 уклали додаткову угоду № 19, згідно якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020. 31.12.2020 укладено додаткову угоду № 26, якою продовжено строк дії договору факторингу №28/1118-01 до 31.12.2021. 31.12.2021 було укладено додаткову угоду №27, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2022. 31.12.2022 укладено додаткову угоду №31, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2023. 31.12.2023 укладено додаткову угоду № 32, якою продовжено строк дії договору до 31.12.2024. З урахуванням визначених строків дії вказаного договору та додаткових угод предметом договору факторингу є відступлення прав вимог до боржників, зазначених у відповідних реєстрах. Право вимоги за кредитним договором № 539554723 від 28.09.2019 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 08.01.2020, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги № 60. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, згідно якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача. 20.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було укладено договір факторингу №20/10/23-03, за яким до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 22340 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач свого зобов`язання належним чином не виконував, тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 539554723 від 28.09.2019 у розмірі 22340 грн. та судові витрати по справі (а.с. 1-15). 02.09.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с. 105-106). 03.09.2025 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а.с. 109-110). 25.09.2025 ухвалою суду витребувано докази (а.с. 139-141). 25.11.2025 відповідач через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що вважає позовні вимоги не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначила, що 25.11.2019 ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» офіційно повідомили її про реструктуризацію кредиту та зупинення нарахування відсотків, у зв`язку з програмою лояльністю як постійного клієнта (раніше відповідач мала понад 9 успішно закритих кредитів у цій компанії). На виконання умов реструктуризації відповідач шляхом одноразової сплати 10 000 грн., виконала цю умову, на підтвердження чого додала електрону копію операції з системи «Манівео» яка підтверджує сплату 10 000 грн. Незважаючи на виконання домовленості, компанія не зарахувала платіж як остаточне погашення боргу та продовжила нараховувати проценти. Просила відмовити у задоволенні позову. Відзив надійшов до суду 26.11.2025. Також, 26.11.2025 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області складено акт про неможливість здійснення друку документів, оскільки при опрацюванні заяви встановлено, що в якості додатку долучено файл «додаткова угода.pdf» - вміст зазначеного файлу є недоступним для перегляду, а його роздрукування є неможливим (а.с. 179-180, 192). 26.11.2025 представник позивача через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив, в якій вказав, що розрахунку заборгованості, підготовленого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що відповідачем здійснено кілька платежів у загальному розмірі 10000,00 грн на часткове погашення нарахованих відсотків. Усі сплати, здійснені відповідачем, проведені Товариством, належним чином враховані та відображені у наданих розрахунках заборгованості. У відзиві відповідач зазначила, про наявність угоди між нею та ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» щодо реструктуризації, однак на підтвердження цих доводів відповідачем надано лише статичне зображення повідомлення від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Зі змісту наданого зображення не вбачається, що відповідачу було запропоновано саме ті умови повного закриття, на які він посилається. Відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання грошових коштів від первісного кредитора, визнає факт здійснення платежів на погашення зобов`язань, що свідчить про наявність між сторонами кредитних правовідносин. Просив позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Відповідь на відзив надійшла до суду 27.11.2025 (а.с. 193-194). Представник позивача [PERSON] у вступному слові позовні вимоги підтримала з підстав та мотивів, що викладені письмово. В подальшом у зв`язку технічними перебоями системи ВКЗ, подано заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги задоволити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без участі, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, врахувати поданий відзив та письмові докази. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. 28.09.2019 [PERSON] було залишено заявку на отримання грошових коштів в кредит, на підставі якої 28.09.2019 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено Договір № 539554723, який є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Відповідно до п. 1.1. Договору За цим Договором Товариство зобов`язується надати Позичальникові Кредит без конкретної споживчої мети, на суму 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, нараховані згідно п.1.4. цього Договору. Згідно з п. 1.3. Договору кредит надається строком на 30 днів. Відповідно до п. 1.4., 1.5. Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у розмірі 0,72 % від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми Кредиту до закінчення строку Кредиту, визначеного в п. 1.3. цього Договору; з урахуванням положень п.1.4 Договору Позичальник сплачує Товариству проценти за користування Кредитом за фактичний час користування Кредитом з розрахунку 262,80 % річних (а.с. 35-36). Відповідно до платіжного доручення №0cbc90fd-ac35-4d5e-9d48-560508bf7492 від 28.09.2019 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 28.09.2019 перерахувало [PERSON] , за договором № 539554723 від 28.09.2019, для зарахування на платіжну картку № 4731-21XX-XXXX-1719 (а.с. 17). Згідно з додатковою угодою до Договору № 539554723 від 28.09.2019 та від 25.11.2019 укладеною між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладеною у зв`язку із неналежним виконанням Позичальником умов договору № 539554723 від 28.09.2019 та зверненням Позичальника, Товариство надає Позичальнику розстрочку у погашенні заборгованості в сумі 13 500 грн. спершу на 28, в подальшому на 70 днів. Всі інші умови договору є не змінними (а.с. 37, 38). 28.11.2018 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с. 73-76). 28.11.2019 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с. 78 зворот). 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01 (а.с. 79-82). 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.с. 84). 31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року (а.с. 84 зворот). 31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а.с. 85). Пунктом 2.1. Розділу 2 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 , передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за Договором № 539554723 від 28.09.2019 на момент його відступлення, заборгованість відповідача становить 20810 грн., яка складається з: 20810 грн., оплата 25.11.2019 - 10000 грн. (а.с. 48-49). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №60 від 08.01.20240 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача за договором № 539554723 від 28.09.2019 на загальну суму 20 980 грн. (а.с. 71-72). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року (а.с. 64-66). Предметом даного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п.2.1.). 03.08.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №2, якою продовжили строк дії договору до 31 грудня 2022 року (а.с. 68 зворот). 30.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №2, якою продовжили строк дії договору до 30 грудня 2024 року (а.с. 69). Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Таліон Плюс» за Договором № 539554723 від 28.09.2019 на момент його відступлення, заборгованість відповідача становить 23700 грн., з якої 10000 грн. - прострочене тіло, 12340 грн. - прострочені відсотки, 1360 грн. - штрафні санкції (а.с. 47). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача за кредитним договором за договором № 539554723 від 28.09.2019 на загальну суму 22340 грн. (а.с. 62-63). 20.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу №20/10/23-03, відповідно до умов якого останньому було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с. 56-59). За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (п.1.1). Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №20/10/23-03, від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 539554723 від 28.09.2019 на загальну суму 23700 грн. (а.с. 54-55). Згідно з виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 539554723 від 28.09.2019, ПІБ: [PERSON] ТОВ «ФК «Ейс», станом на 31.07.2025 заборгованість за кредитним договором не погашена, за період 20.10.2023-31.07.2025 заборгованість становить 23700 грн., з якої 10000 грн. - прострочене тіло, 12340 грн. - прострочені відсотки, 1360 грн. - штрафні санкції (а.с. 45). Відповідно до інформацією АТ КБ «Приват Банк» №20.1.0.0.0/7-251009/38435-БТ від 21.10.2025, наданої на виконання ухвали суду, на ім`я [PERSON] в АТ КБ «Приват Банк» емітовано картку № [NUMBER] , номер телефону на який відправляється інформація за період з 28.09.2019 по 03.10.2019 : [NUMBER] . Згідно з випискою за договором б/н за період 28.09.2019-03.10.2019 - 28.09.2019 поповнення картки на суму 10000 UAH, картка [NUMBER] (а.с. 153-153). Отже, Позивач посилається на те, що в ході факторингового ланцюгу право вимоги до відповідача перейшло до позивача. Суд погоджується з доводами позивача про те, що договором факторингу встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). При цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних реєстрах прав вимоги. Статтею 512 ЦК України\~визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами частини першої\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша\~статті 519 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша\~статті 626 ЦК України). Згідно положень ч. 1ст. 1077\~ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно змісту ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми\~статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Враховуючи, що [PERSON] не надала суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису\~статті 204 ЦК України\~їх правомірність презюмується. Отже, долучені до справи договори факторингу є чинними, їх дійсність ніким не оспорено. Позивачем доведено факт відступлення права грошової вимоги до відповідача, оскільки строки укладених договорів факторингу 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» подовжено відповідними додатковими угодами, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи. Первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступив право вимоги за вищевказаним кредитним договором на користь ТОВ «Таліон Плюс», в подальшому ТОВ «Таліон Плюс» передало право вимоги на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а останній передав право грошової вимоги Позивачеві, а, відтак, Позивач, як черговий правонаступник кредитора, набув право вимоги за кредитним договором № 539554723 від 28.09.2019. Так, 25.11.2019 між первісним кредитором та відповідачем було укладено дві різні додаткові угоди до договору №539554723 розстрочку на погашення заборгованості в сумі 13\~500 грн. на 28 днів та 70 днів, у першому випадку чотирма платежами по 3\~375 грн., в другому п`ятьма платежами по 2\~700 грн. ( а.с. 37-38). Згідно із п. 3 таких угод вказані суми є фіксованими, а будь-які нарахування до Договору призупиняються. При порушенні позичальником графіку сплати заборгованості, визначеного у п. 3 такої додаткової угоди, додаткова угода втрачає чинність з моменту її укладення, а договір продовжує діяти У той же час Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Таким чином нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачене і оскільки враховуючи положення п. 1.2., 1.4. кредитного договору, те що відповідачем частково проводилися оплата заборгованості, а саме 25.11.2019 в сумі 10 000, стягненню підлягає заборгованість за процентами за період з 28.09.2019 по 27.10.2019 включно в розмірі 2 160 грн. (10 000 грн. * 0,72% * 30 днів). Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови договору кредитної лінії № 539554723 від 28.09.2019 належним чином не виконувала, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за даним кредитним договором в загальному розмірі 2160 грн. суму заборгованості за тілом кредиту. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, зважаючи на позиції сторін щодо цього питання, дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 7000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору про надання правничої допомоги №05/06/25-02 від 05.06.2025, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: Договір про надання правничої допомоги №05/06/25-02 від 05.06.2025 (а.с. 43-44); копію довіреності від 24.12.2024 (а.с. 39); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956 (а.с. 40); акт прийому-передачі вказаних послуг до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-02 від 05.06.2025 згідно якого, загальна вартість послуг складає 7000 грн : складання позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 539554723 від 28.09.2019 5000 грн (2 години), вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 539554723 від 28.09.2019 1000 грн (2 години), підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 539554723 від 28.09.2019 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] 500 грн (1 година), підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 539554723 від 28.09.2019 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] 500 грн (1 година) (а.с. 41); додаткову угоду №25770545013 до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-02 від 05.06.2025 (а.с. 42). Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 7000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правничої допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився та здійснив їх оплату. Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 234,22 грн. На підставі та

Outcome: approved