Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. У вересні 2025 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позову вказано, що 22.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №2111253980303 в електронній формі з використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 5 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності платності та зобов`язався повернути грошові кошти надані у кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Граничний строк кредитування 1 рік. Згідно п.1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у розмірі 2,00% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору, однак відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2111253980303. В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» 10.01.2023 уклало договір № 10-01/2023, відповідно до якого відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №2111253980303, який укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем. Разом з тим, після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором №2111253980303, відповідач не здійснив платежів для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів. ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2111253980303. Загальний розмір заборгованості щодо повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на день звернення з позовом до суду становить 92107,00 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 87107,00 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 61427,00, з яких 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 56427,00 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі та витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 05 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у судове засідання. Ухвалою Хотинського районного суду від 29 вересня 2025 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін по справі. Призначено справу до розгляд у по суті на 20 жовтня 2025 року, та відкладено на 12.11.2025 року та 24.11.2025 року. Представник позивача ТзОВ «Коллект Центр» у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява, в якій просять про розгляд справи у відсутності представника товариства, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення кореспонденції на адресу місця реєстрації, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду із відміткою, що адресат відсутній, відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, причини неявки суду невідомі. У тому випадку, якщо зазначено, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК та правової позиції ВП ВС, викладеною у постановах від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, КЦС ВС від 21 грудня 2022 у справі № 757/15603/19, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Від відповідача відзиву на позов не надійшло, про поважні причини неявки суд не повідомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За змістом ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] у розумінні ст. 130 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не надав відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини встановлені судом Суд,\~вивчивши та\~дослідивши письмові\~докази,\~які наявні\~у матеріалах\~справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Судом встановлено, що 22.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір №2111253980303, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.1 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі, які зазначені в п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Також відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту на кредит №2111253980303 (а.с.30-32,63-64). Згідно вказаного договору сума кредиту становить 5000,00 грн. (п. 1.1. Договору); строк кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту (п. 1.3. Договору). Відповідно до п.1.2 договору кредит надається на строк, зазначеній у анкеті-заяві та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Також п.1.9 договору встановлено, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік. Згідно Паспорту споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом 22.04.2021 року сума кредиту 5000,00 гривень, строк кредитування 16 днів, процента ставка згідно п.1.4 а договору становить 730 відсотків річних, при нарахування відсотків згідно п.1,4 б договору становить 1302,36% , загальні витрати за кредитом становлять1600,00 гривень сума по договору та 700,00 гривень комісія, яка не нараховується та не підлягає стягненню з позичальника у разі якщо позичальник повертає суму кредиту та сплачує проценти у термін зазначений у договорі. Відповідно до графіку платежів дата видачі кредиту 22.04.2021 року сума 5000,00 гривень, дата повернення кредиту 07.05.2021 року, кількість днів кредиту -16, проценти за користування кредитом 1600,00 гривень (а.с.62). Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, містяться відомості про тип кредиту, суму кредиту, строк надання кредиту та спосіб надання кредиту, розмір процентної ставки та комісії, порядок користування та повернення кредиту, відповідальність за порушення умов кредитного договору тощо. Додатком №1 до договору відповідачем підписано Анкету заяву (для отримання кредиту) зі змісту якої вбачається, що відповідач просить надати йому суму кредиту 5000,00 гривень, на особисті потреби, орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів, з моменту отримання кредиту, нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строк на 365 днів з правом повернення достроково зобов`язався повернути кредит у розмірі 5000 гривень та сплатити проценти у розмірі 1600,00 гривень (а.с.49). Додатком №2 встановлено графік платежів, згідно якого дата видачі кредиту 22.04.2021 року строк на 16 днів, сума кредиту 5000,00 гривень, відсотки за користування кредитними коштами 1600,00 гривень (а.с.62). Відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту у якому зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та вартості кредиту для споживача та порядок повернення кредиту (а.с.63-64). В матеріалах справи містяться правила надання фінансових кредитів ТзОВ «Служба миттєвого кредитування», а також інформація щодо порядку (процедури), хронологія дій укладення електронного договору, згідно якої вбачається, сума кредиту становить 5000,00 гривень строк кредиту 16 днів (а.с.68-70,66). Згідно копії довідки щодо підтвердження переказу грошових коштів ТОВ «Служба МК» вбачається, що на підставі укладеного договору про організацію переказів грошових коштів, підтверджено, що22.04.2021 року на номер картки [NUMBER] згідно договору №2111253980303 перераховано суму 5000,00 гривень (а.с.71). 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (а.с.34-38). Додатками №2,3,4 до договору факторингу1-12 від 01.12.2021 року є Акти приймання-передавання Реєстру Боржників (а.с.39-40). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 37650,00 грн., яка складається з 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 32650,00 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги (а.с.44-47). Як вбачається із розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 року становить 37650,00 гривень, відсотки за користування кредитом нараховувалися до 21.04.2022 року включно (а.с.7-9). 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало договір № 10-01/2023, відповідно до якого відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами, а також підписали Акт про зарахування зустрічних вимог (а.с.11-17,22-23). Додатками №2,3,4 до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року є Акти прийому-передачі Реєстру Боржників (а.с.18-20). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 92107,00 грн., яка складається з 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 87107,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.33). Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 21.08.2025 року заборгованість [PERSON] перед ТзОВ «Коллект\~Центр» за кредитним договором №21112539800303 складає 61427,00 грн.,\~з яких: 5000,00\~грн.\~заборгованість за\~тілом кредиту,\~56427,00\~грн.\~заборгованість за\~відсотками на\~дату відступлення\~права вимоги (а.с.10). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що відповідач має зобов`язання за договором №2111253980303 про надання коштів на умовах договору позики укладеного 22.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] . У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків, оформлена в електронній формі. Згідно із ч. ч. 3, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Як передбачено ч. 1 ст. 12 Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. З огляду на викладене, факт підписання [PERSON] електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, узгоджуються з вимогами ст. ст. 6 , 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, зазначений договір недійсним не визнано. В ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що свідчили б про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши йому, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не виконав у повному обсязі та у належному розмірі, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв`язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у відповідача, утворилась заборгованість. ТОВ «Коллект Центр» є належним позивачем, оскільки до нього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №2111253980303 на підставі договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року від ТОВ «Вердикт Капітал», якому перейшло право грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на підставі договору факторингу №1-12 від 01.12.2021. Суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Доказів того, що [PERSON] сплатив заборгованість за кредитним договором, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом чи нарахування заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку. Разом з тим, суд зазначає, що позивач ТОВ «Коллект Центр» в обґрунтування заборгованості зазначає, що загальна сума заборгованості [PERSON] становить 61427,00 грн., з яких 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, таз урахуванням принципу розумності та справедливості 56 427,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення. Перевіряючи правомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами за укладеними з відповідачем кредитними договорами суд дійшов висновку про таке. Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. Як вбачається із витягу з додатку №3 до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Служба миттєвого кредитування» на дату відступлення права вимоги становить 37650,00 гривень (а.с.47). З наданого стороною позивача розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №2111253980303 станом на 10.01.2021 року (дату відступлення права вимоги) загальна заборгованість [PERSON] складає 37650,00 грн. (5000,00 грн. заборгованість по основній сумі кредиту, 32650,00 грн. заборгованість по відсоткам на дату відступлення права вимоги), станом на 10.01.2023 року загальний розмір заборгованості становить 92107,00 гривень, відсотки нараховані 01.12.2021 року по 21.04.2022 року (а.с.9). Тобто, в період 01.12.2021 по 21.04.2022 року ТОВ «Вердикт капітал» нарахувало відповідачу відсотки в розмірі 87107,00 грн. Загальний розмір відсотків і тіла кредиту склав 92107,00 грн., що вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт капітал». ТОВ «Коллект Центр» не здійснювали нарахувань відсотків за кредитним договором №2111253980303 від 22.04.2021 року, та враховуючи принцип справедливості зменшили розмір нарахованих відсотків до 56 427,00 гривень. Відповідно до положень ст.ст.1077,1078 ЦК України укладення договору факторингу не тягне за собою заміну сторони кредитодавця у договорі кредиту. Метою укладення договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення на користь фактора права грошової вимоги до боржника/боржників, такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги. Умовами укладеного між TOВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року не передбачено права фактора нараховувати боржникам проценти за користування кредитом на підставі кредитного договору. Суд звертає увагу на ту обставину, що ТОВ «Вердикт Капітал» після набуття ним у TOВ «Служба миттєвого кредитування» права вимоги за договором №2111253980303 від 22.04.2021 року до [PERSON] , не мало права нараховувати відсотки за кредитом, оскільки не є стороною договору, а ТОВ «Служба миттєвого кредитування», як сторона договору, відчужуючи 01.12.2021 року таке право в користь ТОВ «Вердикт Капітал» вважало, що строк платежу за договором №2111253980303 від 22.04.2021 року настав 01.12.2021 року. З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ТОВ «Коллект Центр» в частині стягнення заборгованості за нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» відсотки за період з 01.12.2021 по 21.04.2022 у розмірі 54457,00 грн. При цьому суд зауважує, що нарахування і стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. Таким чином, дослідивши надані суду докази, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості з [PERSON] на користь позивача заборгованості за укладеним кредитним договором в сумі 37650,00 грн., з яких: 5000,00 грн. заборгованість по основному боргу, 32650,00 грн. заборгованість по відсоткам, яка існувала на час переходу прав вимоги від TOВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал». Враховуючи вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позові вимоги слід задовольнити у частково. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (61,3 %). При розподілі судових витрат по оплаті судового збору, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено всього на суму 61427,00 грн., а задоволено 37650,00 грн., тобто на 61,3 % (37650,00 грн х 100 % /61427,00 = 61,3 % ). А саме, позовні вимоги задоволені на 61,3 %, - 2422,40 грн. (ставка судового збору, що підлягала сплаті за подання позову, з врахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8) х 61,3% = 1484,93 грн. судового збору за розгляд справи в суді, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 16000 гривень. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання щодо відшкодування витрат, понесених позивачем ТОВ «Коллект Центр» на професійну правову допомогу, суд дійшов наступного. Відповідно до частин першої та третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України). Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У рахунок стягнення витрат на професійну правничу допомогу позивачем заявлено 16000 грн. 00 коп. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копію заявки про надання юридичної допомоги № 1084 від 01 липня 2025 року, копію витягу з акту № 12 про надання юридичної допомоги від 31 липня 2025 року, згідно яких витрати понесені позивачем на правничу допомогу складають 16000 гривень. Згідно витягу з Акту №12 витрати понесені позивачем на правову допомогу становлять 16000 гривень, а саме 2 години усної консультації вартість години консультації 2000 гривень, 3 години складання позовної заяви вартість години 3000 гривень (а.с.61). Клопотань від відповідача щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу з підстав не співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, до суду не надходило. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді позивачем, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, підлягають до задоволення пропорційно задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі (16000*61,3%)= 9808,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial