Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

08.03.2024 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом до Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди у сумі 56200,00 гривень та відшкодування моральної шкоди у сумі 5000,00 гривень, а також судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Hyundai Elantra», реєстраційний номер « [NUMBER] », номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , легковий седан В, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 11.07.2023 року близько 09:24 години [PERSON] , керуючи транспортним засобом тролейбус марки «Дніпро Т-203», бортовий номер [NUMBER] , рухалась в місті Миколаєві по вулиці Пушкінській в районі будинку №31 та в порушення п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України проявила неуважність до дорожньої обстановки та особливостей її змін, не обрала безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення із транспортним засобом марки «Mazda», реєстраційний номер « [NUMBER] », який зупинився попереду в попутному напрямку. Від отриманого удару транспортний засіб «Mazda», реєстраційний номер « [NUMBER] », продовжив самовільний рух та здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «Hyundai Elantra», реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , який в цей час зупинився попереду в попутному напрямку. В результаті вказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.09.2023 року у справі №490/6876/23 [PERSON] , яка на момент ДТП працювала водієм тролейбусу Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави. Постанова набрала законної сили. Оскільки зазначена особа виконувала свої трудові обов`язки, позивач звертається з позовом саме до роботодавця відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України. Цивільно-правова відповідальність КП ММР «Миколаївелектротранс» була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Враховуючи те, що матеріальна шкода його транспортному засобу була завдана транспортним засобом відповідача, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, позивачем, як постраждалим в ДТП, було подано заяву до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та усі необхідні документи для здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 11.07.2023 року. Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість від 12.09.2023 року та звіту від 12.09.2023 року про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості матеріального збитку, завданого фізичній особі [PERSON] , як власнику транспортного засобу «Hyundai Elantra», реєстраційний номер « [NUMBER] », розмір матеріального збитку складає 90\~200 гривень 00 копійок. Відповідно до рахунку №ДА-2-00091 від 27.07.2023 року, складеного ФОП [PERSON] (код ЄДРПОУ [NUMBER] ), яким буде проводитись відновлювальний ремонт механічних пошкоджень автомобіля [PERSON] , в тому числі слюсарні роботи, рихтувально-ремонтні роботи, малярні роботи та матеріали, встановлення запчастин та приладдя на транспортний засіб «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту механічних пошкоджень складає 90\~200 гривень 00 копійок. У відповідь на заяву [PERSON] третьою особою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 34\~000 гривень 00 копійок на реквізити ФОП [PERSON] , яким буде проводитись відновлювальний ремонт, які були вказані [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією №162224484 від 26.10.2023 року. Отже, майнова шкода, завдана позивачу внаслідок ДТП, не відшкодована в повному обсязі, а сума, яка підлягає стягненню з відповідача складає 56200,00 гривень (90200,00 гривень - 34000,00 гривень). Таким чином, з огляду на те, що розмір завданої шкоди перевищує виплачену страховиком суму, позивач має право на повне відшкодування завданої йому суми шкоди, яка складає різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 56200,00 гривень. Також, позивач зазначив, що має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження його майна, чим було спричинено розлад нормального життя, нервову напругу та переживання, пов`язані із самою подією, необхідністю проведення відновлювального ремонту автомобіля та необхідністю звернення до суду за захистом порушених прав. Вказане підтверджується необхідністю звернення за медичною допомогою 11.07.2023 року, в день, коли відбулось ДТП, що зафіксовано у зворотньому повідомленні від 11.07.2023 року та квитанції на придбання ліків. З урахуванням обставин справи позивачу спричинена моральна шкода, завдана пошкодженням майна, у розмірі 5000 гривень. 14.03.2024 року Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва відкрито провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. 03.04.2024 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», відповідно до яких 14.09.2022 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (страховик) та КП Миколаївської міської «Миколаївелектротранс» (страхувальник) було укладено договір №108, за яким страховик здійснив добровільне страхування цивільно-правової відповідальності страхувальника, як власника транспортних засобів, визначених у додатку №1 до договору, а саме: 30 тролейбусів. 11.07.2023 року близько 09:24 годин в місті Миколаєві з вини водія тролейбуса Дніпро-Т203, 2021 року випуску, реєстраційний номер 0009, [PERSON] сталася ДТП, внаслідок якої зазнали пошкоджень транспортні засоби «Mazda», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , та «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . Враховуючи, що добровільна цивільна відповідальність КП ММР «Миколаївелектротранс» була застрахована в ПрАТ «УПСК», [PERSON] та [PERSON] звернулись до ПрАТ «УПСК» із повідомленнями про подію та заявами про виплату страхового відшкодування. У загальній сумі збитку 122\~863,52 гривень частка збитку, завданого пошкодженням автомобілю «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER] , склала 34% (42\~287,25 гривень/122 863,52 гривень х 100). У загальній сумі збитку 122\~863,52 гривень частка збитку, завданого пошкодженням автомобілю «Mazda 6», реєстраційний номер [NUMBER] , склала 66% (80\~676,27 гривень/122 863,52 гривень х 100). Таким чином, страхове відшкодування у розмірі 100\~000 гривень (окремий ліміт відповідальності ПрАТ «УПСК») було розподілене таким чином: 34\~000,00 гривень сплачено [PERSON] власнику транспортного засобу «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER] (100\~000 гривень х 34%); 66\~000,00 гривень сплачено [PERSON] власнику транспортного засобу «Mazda 6», реєстраційний номер [NUMBER] (100\~000,00 гривень х 66%). Страхові відшкодування були сплачені [PERSON] та [PERSON] 26.10.2023 року шляхом перерахування на рахунки ФОП, на СТО яких мав здійснюватися ремонт пошкоджених транспортних засобів. Таким чином, виплативши страхове відшкодування за пошкоджене майно у загальному розмірі 100\~000, 00 гривень (34\~000,00 гривень + 66\~000,00 гривень) ПрАТ «УПСК» виконало свої зобов`язання по договору страхування по зазначеному страховому випадку у повному обсязі, використавши повний ліміт відповідальності, передбачений договором страхування по тролейбусу - учаснику ДТП. Розмір збитку, який перевищує сплачені з боку ПрАТ «УПСК» суми, відповідно до ст. 1194 ЦК України має відшкодувати потерпілим особам КП ММР «Миколаївелектротранс» самостійно. ПрАТ «УПСК» розраховувало розмір збитку відповідно до умов договору та правил страхування, як вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (матеріальний збиток), а позивач просить стягнути з відповідача різницю між вартістю відновлювального ремонту (без урахування зносу) та отриманим від ПрАТ «УПСК» страховим відшкодуванням. Моральна шкода, завдана пошкодженням майна, має сплачуватись відповідачем самостійно. 08.05.2024 року відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому КП ММР «Миколаївелектротранс» позовні вимоги не визнало у повному обсязі та в обґрунтування заперечень зазначило, що, на думку позивача, позовні вимоги підтверджуються рахунком СТО ФОП [PERSON] від 27.07.2023 року за №ДА-2-0091 на загальну суму 90\~200 гривень та звітом про незалежну оцінку про визначення ринкової вартості матеріального збитку, завданого фізичній особі [PERSON] станом на 04.09.2023 року. За висновком суб`єкта оціночної діяльності ПП «Ажіо» (м. Черкаси) вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] , складає 90200 гривень. На сторінці 6 вказаного звіту зазначено, що метою оцінки є визначення вартості майна, і це при тому, що предметом договору №762/23 від 04.09.2023 року з ПП «Ажіо» є оцінка матеріального збитку. На сторінці 19 звіту оцінювач зазначає, що ринкова вартість права вимоги на відшкодування збитків в рамках договору про повну матеріальну відповідність станом на 04.09.2023 року становить 90200 гривень. Виникає запитання, що саме було предметом оцінки: матеріальні збитки, визначення вартості майна, ринкова вартість права вимоги в рамках договору про повну матеріальну відповідність. Сума 90200 гривень у рахунку СТО (м. Миколаїв) від 27.07.2023 року точно співпала з висновком оцінювача (м. Черкаси) від 12.09.2023 року. Крім того, оцінювачем зазначено, що результат оцінки дійсний протягом 6 місяців з дати оцінки (04.09.2023 року), тобто до 04.03.2024 року. Таким чином, на момент звернення до суду 08.03.2024 року вказаний звіт є недійсним, за змістом та формою не відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом МЮУ та ФДМУ №1335/5/1159 від 24.07.2009 року та Методиці визначення обсягу ремонтних дій при встановленні розміру матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу. Отже, рахунок ФОП [PERSON] від 27.07.2023 року та звіт ПП «Ажіо» від 12.09.2023 року не можуть слугувати належними та допустимими доказами на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Надані в якості додатку до позовної заяви медичні документи на підтвердження вимог про стягнення моральної шкоди, не містять жодного підтвердження того, що звернення до лікарні та купівля ліків пов`язані з ДТП. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 25.07.2024 року було призначено за клопотанням представника відповідача судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання щодо визначення розміру матеріального збитку, завданого [PERSON] , як власнику пошкодженого транспортного засобу «HYNDAI ELANTRA», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 11.07.2023 року близько 09:24 години у місті Миколаєві по вулиці Пушкінській в районі будинку №31. Проведення експертизи доручено експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз (місто Миколаїв, вулиця Генерала Карпенка, 27). Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 30.05.2025 року до суду надійшов висновок експерта. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 25.07.2024 року було поновлено провадження у справі. 05.06.2025 року від представника відповідача КП ММР «Миколаївелектротранс» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в якій відповідач заперечує проти заявлених вимог позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 гривень, вважає розмір завищеним та необґрунтованим, оскільки він є неспівмірним зі складністю справи, просить зменшити їх до 500,00 гривень. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 16.09.2025 року підготовче засідання у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити. Представник позивача адвоката Семененко В.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та зазначив, що витрати на правничу допомогу зменшенню не підлягають. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Рудь О.А. в судовому засіданні зазначила, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення з КП ММР «Миколаївелектротранс» 7\~696 гривень 07 копійок, що є різницею між збитком, визначеним судовою експертизою, у сумі 41\~696,07 гривень та фактичним страховим відшкодуванням у сумі 34\~000,00 гривень, а також вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 500 гривень. Вимогу про відшкодування шкоди відповідач не визнає у зв`язку з її недоведеністю та необґрунтованістю. Після надання особистих пояснень у судовому засіданні, сторони подали заяви про подальший розгляд справи за їх відсутністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В поясненнях, наданих до суду, зазначив про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Щодо матеріальної шкоди. Судом встановлено,\~що згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 19.07.2022 року транспортний засіб «Hyundai Elantra», 2017 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер « [NUMBER] », VIN-код [NUMBER] , об`єм двигуна 1999 см3, належить на праві власності [PERSON] . Постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.09.2023 року у справі №490/6876/23, [PERSON] , яка на момент ДТП працювала водієм тролейбусу Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс», визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Встановлено, що 11.07.2023 року близько 09:24 годин [PERSON] , керуючи транспортним засобом: тролейбусом марки «Дніпро Т-203», бортовий номер [NUMBER] , рухалась в місті Миколаєві по вулиці Пушкінській в районі будинку №31 та, в порушення п.п. 2.3«б», 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, проявила неуважність до дорожньої обстановки та особливостей її змін, не обрала безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення із транспортним засобом марки «Mazda», реєстраційний номер [NUMBER] , який зупинився попереду в попутному напрямку. Від отриманого удару транспортний засіб «Mazda», реєстраційний номер [NUMBER] , продовжив самовільний рух та здійснив зіткнення із транспортним засобом марки «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який в цей час зупинився попереду в попутному напрямку. В результаті вказаної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили 18.09.2023 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст. 82 ЦПК України). Отже, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю автомобіля позивача та тролейбуса марки «Дніпро Т-203», бортовий номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 11.07.2023 року, встановлені відповідно до вимог ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України та не підлягають доказуванню у цій справі. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому під збитками розуміються, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (згідно із частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України). Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦПК України). Судом встановлено,\~що на час вчинення вищевказаної ДТП власником транспортного засобу тролейбус марки «Дніпро Т-203», бортовий номер 0009, 2021 року випуску, номер кузову [NUMBER] , є Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс». 14.09.2022 року Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» уклало договір №108 з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (страховик), за яким страховик здійснив добровільне страхування цивільно-правової відповідальності страхувальника, як власника транспортних засобів, визначених у додатку №1 до договору, а саме: 30 тролейбусів, в тому числі і тролейбусу марки «Дніпро Т-203», бортовий номер 0009, 2021 року випуску, номер кузову [NUMBER] . Зазначені обставини підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Додатком 1 до Договору №108 від 14.09.2022 року укладеного між КП ММР «Миколаївелектротранс» та ПрАТ «УПСК». Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 999 ЦК України Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Відповідно до\~статті 4\~вказаного Закону,\~предметом договору\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності є\~передача страхувальником\~за плату\~ризику,\~пов`язаного з\~об`єктом страхування,\~страховику на\~умовах,\~визначених цим\~Законом. Об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. Згідно із вимогами статті 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Як зазначалось раніше, в результаті ДТП, яка сталася 11.07.2023 року близько 09:24 годин в місті Миколаєві з вини водія тролейбуса Дніпро-Т203, 2021 року випуску, реєстраційний номер 0009, [PERSON] зазнали пошкоджень транспортні засоби «Mazda», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , та «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб тролейбус марки «Дніпро Т-203», бортовий номер 0009, був забезпеченим відповідно до Додатку №1 договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №108 від 14.09.2022 року, укладеним між Комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» та Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», з терміном дії протягом 1 року з моменту його підписання, тобто до 14.09.2023 року. За договором обов`язкового страхування №108 розмір страхової суми по кожному транспортному засобу, оформленому відповідно до даного Договору зазначена в Додатку 1, складає 200\~000 гривень, яка складається з: ліміту відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров`ю третіх осіб, в т.ч. пасажирів забезпеченого транспортного засобу у розмірі 100\~000 гривень, ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб в тому числі моральна шкода 5000 гривень. При цьому, згідно п.3.3. Договору передбачена франшиза - «0%». Страховим випадком за договором є настання цивільної відповідальності особи, відповідальність якої застрахована за цим договором страхування, за заподіяння внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу в період дії договору страхування шкоди життю, здоров`ю (в тому числі життю, здоров`ю пасажирів забезпеченого транспортного засобу) та/або майну потерпілих осіб. Позивачем та [PERSON] було подано до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви про страхове відшкодування. 07.08.2023 року ПрАТ СК «УПСК», в інтересах якого діє ТОВ «СОС Сервіс Україна», звернулось до ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» із заявою про проведення експертного автотоварознавчого дослідження КТЗ. За результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження оцінювачем ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» [PERSON] було складено звіт №353.23Е SOS_-230718-263441 автотоварознавчого дослідження автомобіля «Hyundai Elantra» реєстраційний номер [NUMBER] від 07.08.2023 року, відповідно до якого вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу становить (з ПДВ на запасні частини та матеріали 4717,88 гривень) 42287,25 гривень. Відповідно до Звіту 355.23Е SOS-230718-263442 від 14.08.2023 року, виконаного на замовлення ПрАТ «УПСК», вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Mazda 6» реєстраційний номер [NUMBER] , становить 80\~576,27 гривень, у тому числі ПДВ на запасні частини та матеріали 9095,21 гривень. Із страхового акта №ДСЦВ [NUMBER] /1 від 26.10.2023 року, складеного провідним фахівцем Управління врегулювання збитків Департаменту врегулювання збитків ПрАТ «УПСК» Гончаренко Я.М., погодженого начальником Управління розрахунків за договорами ПрАТ «УПСК» Буко Я.С., вбачається, що за договором страхування №108 від 14.09.2022 року за подією, яка мала місце 11.07.2023 року в [ADDRESS] , страхувальник: КП ММР «Миколаївелектротранс»; предмет страхування: цивільно-правова відповідальність власника тролейбуса «Дніпро Т 203», р/н 0008, 2021 р.в.; потерпілий: [PERSON] (код: [NUMBER] ); автомобіль потерпілого: «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER] , 2017 р.в., номер кузова: [NUMBER] ; після дослідження наявних документів є підстави вважати дану пригоду страховим випадком: розрахована сума страхового відшкодування складає 42\~287,25 гривень; підлягає перерахуванню страхове відшкодування у розмірі (на підставі п. 7.6 Договору страхування) 34\~000,00 гривень; умови виплати страхового відшкодування: страхове відшкодування в розмірі 34000,00 гривень перерахувати згідно заяви про страхове відшкодування одержувачу ФОП [PERSON] . Страхові відшкодування\~були сплачені\~ПрАТ «УПСК»\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~26.10.2023\~року шляхом\~перерахування на\~рахунки ФОП,\~на СТО\~яких мав\~здійснюватися ремонт\~пошкоджених транспортних\~засобів.\~ Зокрема, у відповідь на заяву [PERSON] третьою особою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 34\~000 гривень 00 копійок на вказані [PERSON] реквізити ФОП [PERSON] , яким повинен був проводитись відновлювальний ремонт, що підтверджується копією платіжної інструкції №162224484 від 26.10.2023 року (платник -УПСК ПрАТ, отримувач ФОП [PERSON] , 34000,00 гривень з призначенням платежу виплата страхового відшкодування згідно страхового акту №ДСЦВ ВЕ6199ЕТ/1 від 26.10.2023 року). Таким чином, виплативши страхове відшкодування за пошкоджене майно у загальному розмірі 100\~000, 00 гривень (34\~000,00 гривень + 66\~000,00 гривень) ПрАТ «УПСК» виконало свої зобов`язання по договору страхування по зазначеному страховому випадку у повному обсязі, використавши повний ліміт відповідальності, передбачений договором страхування по тролейбусу-учаснику ДТП. Отже, предметом спору у даній справі є відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі, що перевищує сплачені з боку ПрАТ «УПСК» суми, відповідно до ст.1194 ЦК України, яка передбачає, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За загальним правилом майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала (ст.1166 ЦК України). За змістом ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже за змістом ст. 1187 ЦК України суб`єктом відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка фактично володіє об`єктом підвищеної небезпеки як на відповідній правовій підставі (будь-яке титульне володіння), так і без неї (безтитульне володіння), за виключенням умов, передбачених ч. 4 ст. 1187 ЦК України. При цьому шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою, тобто у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Матеріалами справи встановлено і сторонами у справі не оспорюються обставини скоєння ДТП, наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 11.07.2023 року, заподіяння пошкоджень транспортному засобу позивача, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою позивачу та винними діями [PERSON] . Однак, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, відшкодовує юридична або фізична особа. Тобто не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом під час виконання нею своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею не укладено цивільно-правовий договір. Таким чином відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цими особами, по-перше, в трудових відносинах, а, по-друге, шкода, заподіяна нею у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 у справі № 6-229цс14, у постанові від 27.03.2017 року у справі № 914/2117/16). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зазначено, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Шкода, завдана внаслідок ДТП, з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Положення ст. 1187 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. 1166 ЦК України, у зв`язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальній нормі. Відповідну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-108цс13, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року (справа №759/4049/16-ц, провадження №61-1505св18), постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 липня 2018 року (справа №372/1789/17-ц, провадження №61-29014св18). Відповідачем КП ММР «Миколаївелектротранс» не заперечується той факт, що [PERSON] під час скоєння ДТП перебувала у трудових відносинах з підприємством та виконувала свої трудові обов`язки. Отже, в даному випадку відшкодування шкоди позивачу має здійснити відповідач КП ММР «Миколаївелектротранс», як роботодавець винної особи та володілець джерела підвищеної небезпеки, у розмірі завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, який обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 754/1108/15-ц). За правилами статей 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна або страхової виплати. У даному випадку спір виник не про стягнення повної вартості автомобіля, а щодо стягнення вартості відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого з вини третьої особи. Згідно ч. 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає: 1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту; 2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини. Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов`язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування. Як зазначено у п. 1.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Згідно з п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092, вказана Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. Відповідно до п. 1.3 Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно з п. 4.3 Методики, за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (далі - висновок експерта). Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової автотоварознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092. Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. На підтвердження розміру заявлених вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, як на доказ позивач посилається на Звіт про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості матеріального збитку та висновок суб`єкта оціночної діяльності про вартість, складені 12.09.2023 року Приватним підприємством «Ажіо» (кваліфікаційне свідоцтво МФ №1569-2 від 03.07.2004 року, видане ФДМ України та МІБ; кваліфікаційне свідоцтво ЦМК №9 від 22.04.2017 року, видане ФДМ України та ТОВ «Формула вартості»; Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №148/2022 від 23 квітня 2022 року, виданий ФДМ України), відповідно до яких вартість матеріального збитку, завданого фізичній особі [PERSON] , як власнику транспортного засобу «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 90\~200,00 без врахування ПДВ. У Звіті про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості матеріального збитку вказано, що ринкова вартість оцінюваного транспортного засобу із розумним заокругленням до цілих чисел, станом на 04 вересня 2023 року, становить 422\~010,00 гривень без врахування ПДВ, а згідно таблиці «Визначення вартості складових, що підлягають заміні»: пошкоджена кришка багажнику у кількості 1 шт. вартістю 26\~000,00 гривень, підсилювач бампера заднього у кількості 1 шт. вартістю 9\~400,00 гривень, кронштейн підсилювача бампера заднього у кількості 1 шт. вартістю 1\~100,00 гривень, бампер задній у кількості 1 шт. вартістю 14\~100,00 гривень, структура бампера заднього у кількості 1 шт. вартістю 4\~100,00 гривень, захист бампера заднього лівого у кількості 1 шт. вартістю 1\~500,00 гривень. Для впевненості у вартості запасних частин Оцінювач дослідив дані спеціалізованих сайтів. Для підбору вартості запасної частини були використані дані VIN-коду оцінюваного КТЗ: [NUMBER] . Оцінювач вважає дані отримані із рахунку №ДА-2-00091 від 27.07.2023 року достовірними. Ринкова вартість права вимоги на відшкодування збитків в рамках договору про повну матеріальну відповідальність із розумним заокругленням до цілих чисел, станом на 04 вересня 2023 року, становить 90\~200,00 гривень без врахування ПДВ. Також оцінювач у звіті зазначив, що оцінка проведена у відповідності з Нормами професійної діяльності оцінювача Українського товариства Оцінювачів, Національним стандартом №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». Оцінка вартості об`єкту оцінки здійснювалась на підставі неупередженого його вивчення, а Звіт про оцінку є лише незалежною думкою Суб`єкта оціночної діяльності. Суб`єкт оціночної діяльності працював як незалежний підрядчик, і сума його винагороди ніяк не вплинула на думку щодо вартості об`єкту оцінки. Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта дійсно може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Статтею 106 ЦПК України передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6\~ статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ч. 7 ст. 102 ЦПК України) Згідно із ч. 5 ст. 106 ЦПК України\~у висновку експерта, складеного на замовлення учасника справи, повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, у Звіті про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості матеріального збитку та висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість, складених 12.09.2023 року Приватним підприємством «Ажіо», відповідно до яких вартість матеріального збитку, завданого фізичній особі [PERSON] як власнику транспортного засобу «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 90\~200,00 без врахування ПДВ, не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. З огляду на зазначене даний висновок дослідження, не має доказового значення саме як висновок експертизи. При цьому, відповідно до п. 6 ст. 13 Закону України «Про судову експертизу» судові експерти мають право проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб. Згідно з п. 1.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Мінюсту від 08.10.1998р. №53/5, за дорученням юридичних і фізичних осіб виконуються експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи. Результати експертних досліджень викладаються у письмових висновках експертних досліджень згідно з чинним законодавством України. В такому випадку експерт дійсно не несе кримінальної відповідальності за завідоме неправдивий висновок. Проте не попередження експерта про кримінальну відповідальність судом чи не зазначення експертом про те, що він обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також того, що висновок підготовлено для подання до суду, за умови правомірності проведення експертного дослідження, саме по собі не свідчить про неправдивість інформації, зазначеної в цьому висновку. За такого, на Звіт про незалежну оцінку по визначенню ринкової вартості матеріального збитку та висновок суб`єкта оціночної діяльності про вартість, складені 12.09.2023 року Приватним підприємством «Ажіо», можуть бути досліджені судом як письмові докази у сукупності з іншими доказами у справі. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано суду також рахунок №ДА-2-00091 від 27 липня 2023 року, складений ФОП [PERSON] , відповідно до якого ремонт пошкоджень транспортного засобу «Hyundai Elantra», VIN-код: [NUMBER] , складається з: слюсарних робіт - кришки багажнику, розібрати/зібрати (3 години*500 гривень), бамперу заднього, розібрати/зібрати (3 години*500 гривень), панелі задньої, розібрати/зібрати (4 години*500 гривень) на загальну суму 5\~000 гривень; рихтувально-ремонтних робіт - кришки багажнику, встановити (2 години*500 гривень), бамперу заднього, встановити (2 години*500 гривень), панелі задньої, ремонт (10 годин*500 гривень), усунення перекосу задньої частини кузова (12 годин*500 гривень) на загальну суму 13\~000 гривень; малярних робіт та матеріалів - мийка автомобіля, технологічна (500 гривень), підбір кольору (500 гривень), кришка багажнику, фарбування (6 годин*1000 гривень), бампер задній, фарбування (5 годин*1000 гривень), панель задня, фарбування (4 години*1000 гривень) на загальну суму 16\~000 гривень; встановлення запчастин та приладдя кришка багажника, б/в (1 шт.*26\~000 гривень), підсилювач бампера заднього, б/в (1 шт.*9400 гривень), кронштейн підсилювача бампера заднього, б/в (1 шт.*1100 гривень), бампер задній (1 шт.*14100 гривень), структура бампера заднього (1 шт.*4100 гривень), захист бампера заднього лівий (1 шт.*1500 гривень). В подальшому під час розгляду справи позивачем було надано суду акт виконаних робіт № ДА-2-00008 від 11 лютого 2025 року, виданий виконавцем ФОП [PERSON] , згідно якого загальна сума ремонтних робіт автомобіля «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER] , 2017 року випуску, номер кузова: [NUMBER] ; склала 97\~668,40 гривень. В той же час, відповідно до висновку експерта №24-5356 судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу від 29.05.2025 року, проведеної на виконання ухвали суду від 25.07.2024 року, 11.11.2024 року у місті Миколаєві, за адресою: вул. Генерала Алмазова, в світлий час доби при природному освітленні, в присутності власника [PERSON] був здійснений експертний огляд автомобіля «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER] . На момент огляду автомобіль має механічні пошкодження ударного характеру найбільш виражені в задній частині кузова, для усунення яких потребується проведення відновлювального ремонту. Експертом наведено наступні висновки щодо необхідних ремонтних операцій для відновлення транспортного засобу: транспортний засіб має пошкодження задньої частини, заднього бамперу, спойлеру заднього бамперу, кришки багажника, ліхтаря заднього лівого, панелі задка. Сума матеріального збитку (відновлюваного ремонту), завданого власнику автомобіля «Hyundai Elantra», реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням факторів, викладених у дослідницькій частині, складає 41\~696,07 гривень. Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року). Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Положення статей 76, 102 - 113 ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Верховний Суд звертає увагу, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин. А доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначав, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Верховний Суд наголошує на пріоритетності експертиз, призначених судом, над експертизами, проведеними за заявою сторін, оскільки саме суд має право призначати експертизу як обов`язковий доказ, що забезпечує її об`єктивність та незалежність. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність при визначенні розміру заподіяної матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, керуватися висновком саме судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу №24-5356 від 29.05.2025, оскільки вона була проведена на підставі ухвали суду від 25.07.2024р. Крім того, при визначенні розміру завданої шкоди експерт виходив із вартості вживаних деталей їх оригіналів, що відповідає засаді розумності, яка підлягає застосуванню під час розгляду спорів щодо приватного права власності, враховуючи, що роком випуску автомобіля позивача є 2017 рік. Враховує суд також те, що відповідно до п. 8.5.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом від 24.11.2003\~ № 142/5/2092, рішення про заміну складових частин КТЗ приймається у разі неможливості їх відновлення відповідно до технічних вимог або в разі економічної недоцільності їх відновлення (ремонту), що не враховано у наданих позивачем та зазначених вище доказах. Приймаючи рішення, суд враховує також суперечливу поведінку позивача під час визначення вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу. Так, при визначенні вартості збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, які підлягали відшкодуванню за рахунок ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ним не оспорювався звіт №353.23Е SOS_-230718-263441 автотоварознавчого дослідження автомобіля «Hyundai Elantra» реєстраційний номер [NUMBER] від 07.08.2023 року, відповідно до якого вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу становить (з ПДВ на запасні частини та матеріали 4717,88 гривень) 42287,25 гривень, що свідчить про згоду з визначеною цим звітом вартістю збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу позивача. З урахуванням викладеного, фактично понесені позивачем витрати згідно акту виконаних робіт №ДА-2-00008 від 11 лютого 2025 року у сумі 97\~668,40 гривень на відновлювальний ремонт, під час якого, серед іншого, було проведено заміну складових частин КТЗ, які згідно висновку судової експертизи підлягали відновленню, також не є, з урахуванням фактичних обставин справи, безумовною підставою для задоволення позовних вимог в повному обсязі. За такого, суд приходить до остаточного висновку про стягнення з КП Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» на користь [PERSON] різниці між фактичним розміром завданої шкоди, визначеної відповідно до висновку експерта № 24-5356 судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу від 29.05.2025 року, проведеної на виконання ухвали суду від 25.07.29024 року, у розмірі 41\~696,07 гривень, і сумою отриманого позивачем страхового відшкодування (34000 гривень), а саме у розмірі 7\~696 гривень 07 копійок. Щодо моральної шкоди. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також в зв`язку з пошкодженням майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року №4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як уже зазначалося раніше, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо). За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 25 листопада 2020 року у справі № 760/28302/18-ц. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Ураховуючи наведене та принципи розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про те, що обов`язок щодо відшкодування моральної шкоди слід покласти на роботодавця в силу положень частини першої\~статті 1172 ЦК України. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд приймає посилання позивача на те, що внаслідок вчинення працівником відповідача ДТП він зазнав переживань та хвилювань з приводу пошкодження належного йому майна, які пов`язані з розладом нормального життя, нервовою напругою, необхідністю проведення відновлювального ремонту, а також, необхідністю звернення за медичною допомогою в день, коли відбулось ДТП, що підтверджується зворотнім повідомленням від 11.07.2023 року та квитанцією на придбання ліків. Визначаючи конкретний розмір відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість моральних страждань позивача та суб`єктивне відношення до вчинку відповідача, і вважає необхідним та доцільним визначити його у сумі 2 000 гривень. Даний розмір відшкодування завданої моральної шкоди, на думку суду, враховує всі обставини та відповідає вимогам співмірності, розумності і справедливості. Щодо стягнення судових витрат. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволено на 15,84%((7696,07+2000)х100:(56200+5000)). [PERSON] згідно з квитанцією до платіжної інструкції № 0.0.3435180053.1 від 24.01.2024 року сплачено судовий збір за подання позовної заяви до Заводського районного суду міста Миколаєва у сумі 1211,20 гривень. Судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог складає 191,83 (1211,20х15,84:100). Згідно із\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем на підтвердження понесених витрат на проведення незалежної оцінки майна з визначенням вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля, надано до суду: рахунок-фактуру №762/23 від 04.09.2023 року на суму 4000 гривень 00 копійок; акт виконаних робіт від 12.09.2023 року за договором №762/23 від 04.09.2023 року; договір надання послуг з оцінки майна №762/23 від 04.09.2023 року. Пропорція відповідно до розміру задоволених вимог складає: 633,60 гривень (4000х15,84:100) витрати позивача, які підлягають відшкодуванню. Відповідачем сплачено витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи №24-5356 від 29.05.2025 року згідно ухвали суду від 25.07.2024 року у сумі 13631,04 гривні. У задоволені позову відмовлено на 84,16% відповідно до наведеного вище розрахунку. Пропорція відповідно до розміру задоволених вимог складає: 11471,88 гривень (13631,04х84,16:100) витрати відповідача, які підлягають відшкодуванню. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу [PERSON] до матеріалів позовної заяви додано: договір про надання правової допомоги №100/08 від 10.08.2023 року; розрахунок №10/08 суми гонорару за надання правової допомоги від 10.08.2023 року; рахунок-фактуру №10/08 від 10.08.2023 року; типову форму № КО-1 (квитанцію до прибуткового касового ордера №10/08) від 10.08.2023 року. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Пропорційний розмір витрат на професійну\~правничу допомогу складає 1584 гривні 00 копійок (10000х15,84:100). Таким чином, судові витрати позивача, які підлягають відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача, складають 2409,43 гривень (191,83+633,60+1584,00). Судові витрати відповідача, які підлягають відшкодуванню шляхом стягнення з позивача, складають 11471,88 гривень. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Різниця між судовими витратами, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, складає 11471,88-2409,43=9062,45 гривень, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Залік позовних вимог та судового збору не передбачено.

Outcome: partial