Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 травня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір №102013779, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у\~розмірі \~8\~950,00\~грн зі\~сплатою процентів\~за користування\~коштами.\~Відповідач умови\~кредитного договору\~не виконав.\~24\~вересня 2024\~року між\~ТОВ «МІЛОАН»\~та позивачем\~укладено договір\~відступлення прав\~вимоги №\~112-МЛ/Т,\~на підставі якого позивач отримав право вимоги до відповідача за вищезазначеним кредитним договором на суму заборгованості 27 600,18 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості, сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 8\~000,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань не направив. Відзив на позов до суду не надходив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 30 вересня 2025 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою Інгулецького\~районного суду\~міста Кривого\~Рогу Дніпропетровської\~області від\~08\~жовтня 2025\~року \~позов прийнято\~до розгляду\~та \~відкрито провадження\~у справі.\~Призначено розгляд\~справи по\~суті в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 29 травня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено електронний договір про споживчий кредит №102013779. За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 8 950,00 грн строком на 345 днів, проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду 357,70 % річних на фактичну заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511 % річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, комісія 713,00 грн одноразово. Відповідач ознайомився з умовами договору та погодився з ними. Договір укладений шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором). Згідно з п. 2.2.2 договору база для нарахування процентів: фактична кількість днів в місяці, 365 днів у році. Підписавши договір, відповідач зобов`язався його виконувати. Кредитодавець умови договору виконав, надавши відповідачу кредит, проте [PERSON] умови договору з повернення коштів та сплати процентів належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. 24 вересня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» відступило позивачу право вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] за договором №102013779 від 29 травня 2024 року (запис № 996 в Реєстрі боржників до договору відступлення прав вимоги) на суму 27 600,18 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 950,00 грн, заборгованість за процентами 13 462,18 грн, комісія 713,00 грн, неустойка 4\~475,00 грн. Досудовою вимогою від 12 серпня 2025 року позивач повідомив відповідача про наявність заборгованості та необхідність її сплати. Кредитні кошти відповідачем не повернуто. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст.\~1049,\~1054 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за кредитодавцем можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. Згідно зі ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1\~ст. 611 ЦК України\~передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Приписами\~ст.625\~ЦК України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, проте в повному обсязі та належним чином умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Встановлено, що на підставі договору відступлення прав вимоги від 24 вересня 2024 року позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №102013779. Встановлено, що сторонами договору про споживчий кредит визначені істотні умови договору, в тому числі сума кредиту, строк кредитування та дата повернення кредиту, відсоткова ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту. Підписавши кредитний договір, відповідач засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором. Доведеною також є обставина отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені кредитним договором. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, у передбачені строки кредитні кошти, комісію та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Отже, зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати комісії і процентів не виконав, допустив заборгованість, тому наявні підстави для її стягнення у примусовому порядку. Розрахунок заборгованості первісного кредитора підтверджує наявність та розмір заборгованості за тілом кредиту та комісією, відповідачем наявність такої заборгованості не спростовано, виписки з особового рахунку та свого контрозрахунку не надано, тому ці вимоги підлягають задоволенню. Заборгованість за процентами нарахована відповідачу в межах визначеного договором граничного строку кредитування. Проте з розміром нарахованих процентів суд не може погодитися з огляду на таке. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5, якою встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Кредитний договір укладено 29 травня 2024 року, після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Перехідні положення законопроекту застосовуються у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Тобто з 24 грудня 2023 року та протягом перших 120 днів (по 21 квітня 2024 року включно) розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно) 1,5 %, з 20 серпня 2024 року 1%. Згідно з розрахунком первісного кредитора проценти нараховувалися з 30 травня 2024 року до 13 червня 2024 року включно за ставкою 357,70% річних (0,98% в день) у розмірі 87,71 грн в день. З 14 червня 2024 до 24 вересня 2024 року проценти нараховувалися за стандартною процентною ставкою 511 % річних. З огляду на умову договору щодо бази для нарахування процентів (365 днів у році), передбаченої п. 2.2.2 договору, зазначений розмір процентів еквівалентний розміру 1,4% в день. Нарахування процентів у таких розмірах до 19 серпня 2024 року включно не суперечить нормам законодавства. За період з 30 травня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно сума нарахованих процентів становить 9 415,01 грн. Проте нарахування процентів з 20 серпня 2024 року по 24 вересня 2024 року за ставкою 1,4% в день не відповідає вимогам п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Тому суд розраховує заборгованість за укладеним договором, виходячи із встановлених законодавчих обмежень щодо розміру максимальної денної процентної ставки. Розмір процентів, що мав сплачуватися відповідачем щоденно у період з 20 серпня 2024 року по 24 вересня 2024 року (36 днів) становить 3 222,00 грн (8 9500,00 х 1% х 36). Таким чином, загальний розмір заборгованості за процентами становить 12 637,01 грн (9 415,01 + 3 222,00). Частиною 1 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Позивач просить стягнути з відповідача неустойку та/або проценти за порушення грошового зобов`язання в сумі 4\~475,00 грн. Згідно з розрахунком заборгованості первісного кредитора розмір нарахованого штрафу становить 3\~418,90 грн. Крім того, за період з 29 червня 2024 року по 19 серпня 2024 року первісним кредитором на підставі п. 4.2 кредитного договору здійснено нарахування процентів за прострочення виконання зобов`язання в сумі 1\~056,10 грн. Загальна сума цих нарахувань становить 4\~475,00 грн. Оскільки стягнення неустойки та процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 22\~300,01 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 8 950,00 грн, заборгованість за відсотками 12 637,01 грн, комісія 713,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким. Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до матеріалів справи судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 8 000,00 грн. Встановлено, що правова допомога позивачу фактично була надана, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності. Тому з огляду на часткове задоволення позовних вимог з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 6 464,00 грн (80,80%). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 957,30 грн (80,80 %).

Outcome: partial