Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

25.02.2025 [PERSON] через свого представника звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказував на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті матері, спадкоємцями першої черги були: вона [PERSON] , відповідач [PERSON] та [PERSON] - як діти. Після смерті матері [PERSON] , відкрилась спадщина на майно, а саме : - частина квартири за адресою: [ADDRESS] , яка їй належала на праві власності; - земельна ділянка (кадастровий номер 2323581400:02:002:0045) розміром 3,49776 га, яка належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 15.09.2004 № 599, та розташована на території Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, що підтверджується державним актом. За життя матір [PERSON] , склала заповіт, яким 28.08.2004 року який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Вартановою О.С., яким заповіла все своє майно де б воно не було та з чого б воно складалося і взагалі все те що буде належати на день смерті в тому числі належну частку квартири за адресою: [ADDRESS] , яка їй належала на праві власності, сину відповідачу [PERSON] , що підтверджується, заповітом. 17.10.2008 року [PERSON] , склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області Гретченко Г.В., яким заповіла позивачу земельну ділянку кадастровий номер 2323581400:02:002:0045 розміром 3,49776 га, яка належала їй на праві власності та розташована на території Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, що підтвержується заповітом. На час відкриття спадщини разом з померлою проживав та був зареєстрований відповідач [PERSON] , таким чином, він фактично прийняв спадщину в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України. Через смерть матері, позивач перенесла потрясіння, що значно вплинуло на неї, із-за чого вона відразу не звернулася до нотаріуса, а 24.02.2022 року почалось повномасштабне вторгнення рф в Україну. На початку березня 2022 року, позивачка звернулася до нотаріуса з метою отримання консультації щодо подачі заяви про прийняття спадщини, де отримала консультацію, що починаючи з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній з 06.03.2022) установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Також не працювали реєстри у нотаріусів. Таким чином, було відомо позивачці та я була впевнена, що строк прийняття спадщини після смерті моєї матері, [PERSON] , яка померла [INFO] , який припадав на 02 травня 2022 року- у зазначений день, не закінчився. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на підставі введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента №133/2022 від 14.03.2022\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022\ Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента №757/2022 від 07.11.2022\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 451/2023 від 26.07.2023\ \Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 734/2023 від 06.11.2023\. Таким чином позивач вважаю, що це є однією із поважних причин, чому вона пропустила шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . З матеріалів спадкової справи, стало відомо, що відповідач [PERSON] - ще до початку повномасштабного вторгнення рф в Україну подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] до Шостої запорізької державної нотаріальної контори. У своїй заяві відповідач зазначив, що до складу спадщини входить лише частина квартири за адресою [ADDRESS] , а також що крім нього є інші спадкоємці першої черги, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач у своїй заяві нотаріусу зазначив, що йому не відомі точна адреси проживання рідних сестер, що підтверджується копією заяви, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи. Позивач зазначила, що відносини між відповідачем та нею позивачем, а також з рідною сестрою [PERSON] завжди були гарні, постійно спілкувались та спілкуємося по телефону, один до одного приїжджали у гості до дому. На момент подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, відповідач володів інформацією про місце її, та рідної сестри [PERSON] проживання та їх номерами телефонів, але не надав дану інформацію нотаріусу, чим ввів нотаріуса в оману, що говорить про недобросовісність поведінки Відповідача. Відповідно до чч.1, 2 ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Отже, нотаріус, при звернені спадкоємця та відкриті спадкової справи зобов`язаний: - перевірити наявність раніше заведеної спадкової справи; перевірити наявність спадкового договору та заповіту; - уточнити у заявника місце проживання або роботи інших спадкоємців зазначених в заповіті (інформацію про яких відомо); - повідомити (поштою, телефоном та ін. або шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі) всіх спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. 3 матеріалів спадкової справи стало відомо, що після отримання заяви, 24.01.2022 від відповідача про прийняття спадщини після смерті їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] , нотаріусом у цей же ж день були зроблені запити на отримання та витребування інформації зі Спадкового реєстру про наявність відкритих спадкових справ та заповітів, а також інформації з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про надання довідки про постійне місце проживання [PERSON] , яка померла [INFO] з зазначенням осіб хто знаю проживав та був зареєстрований. Крім того нотаріус ані 24.01.2022, ані після отримання Заповіту на користь позивача, складеного матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , не звернулася до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради з метою отримання довідки про постійне місце проживання як позивача, так і [PERSON] , не дивлячись на те, що вони обидві на час відкриття спадщини були нетрудоспособними по віку, та мали право на обов`язкову частку у спадковому майні п.п 1.2. гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зазначено, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, статусу території, яка є місцем відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Підпункт 1.2 пункту 1 глави 10 розділу II із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 405/5 від 14.02.2025\ З матеріалів спадкової справи відомо, що 01.06.2022 року до Шостої запорізької державної нотаріальної контори з Матвіївської сільської ради надійшла інформація щодо заповіту від 17.10.2008 року за реєстровим №82 від імені [PERSON] [INFO] , яка на день посвідчення заповіту мешкала за адресою: [ADDRESS] на користь позивача, а також сам Заповіт від 17.10.2008 року [PERSON] на користь позивача, яким вона заповіла позивачу належну їй на праві власності земельну ділянку (кадастровий номер 2323581400:02:002:0045) розміром 3,49776 га, яка належала матері на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку ЗП № 090073 від 15.09.2004 № 599, виданого Вільнянською райдержадміністрацією 23 березня 2005 року яка розташована на території Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Таким чином, нотаріус на порушення Закону України "Про нотаріат", пункту 2.2 глави 9, пунктів 2.2 і 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України наказом затвердженого Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за N 282/20595 не вчинив дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо йому не було відомо місце проживання місце проживання або місце роботи спадкоємця, про що зазначено у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року справа № 703/4978/19 провадження № 61-13783св21, що прямо вказує на неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. Крім того, відповідач лише у липні 2023 року при особистому спілкуванні зі нею, повідомив що оформив спадщину після смерті матері на частку квартири, яка належала їй за життя, до цього моменту відповідач, ніколи не повідомляв що він вже звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 28.07.2023 року позивач знов звернулася до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори за місцем проживання та смерті матері, де і подала заяву про прийняття спадщини за заповітом. Від державного нотаріуса Зайцевої І.Г. Шостої запорізької державної нотаріальної контори, стало відомо, що після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно, вже заведено спадкову справу № 35/2022 у 2022 році. Тому позивачці було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 856/02-31 від 28.07.2023, у зв`язку з тим що я вона зареєстрована окремо від спадкодавця, та не подала заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, тому вважаюся такою спадкоємицею, що спадщину не прийняла. Зазначила, що матеріалами спадкової справи підтверджується що нею позивачем не було отримано будь-яких документів від нотаріуса Шостої запорізької державної нотаріальної контори з часу відкриття спадщини після смерті матері і до часу звернення нею позивачем до нотаріальної контори. Нотаріусом не вчинено жодних дій, направлених на повідомлення позивача про відкриття спадщини, не здійснено виклик позивача як спадкоємця як за законом так і за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що прямо вказує на неналежне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця, зважаючи на те, що відповідач звернувся до нотаріуса в межах шестимісячного строку. Вищезазначене доводить, що поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини, а саме, невчасного звернення позивача, з заявою до нотаріальної контори про прийняття після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] є недобросовісна поведінка її рідного брата, як спадкоємця та нотаріуса. З огляду на викладене, позивач, вважає, що пропустила строк на прийняття спадщини після смерті матері, із-за обставин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї, спадкоємця, на вчинення цих дій з поважних причин, а саме: починаючи з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній з 06.03.2022) установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини; нотаріус на порушення Закону України "Про нотаріат", пункту 2.2 глави 9, пунктів 2.2 і 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України наказом затвердженого Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595 не вчинив дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо йому не було відомо місце проживання місце проживання або місце роботи спадкоємця, про що зазначено у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року справа № 703/4978/19 провадження № 61-13783 св21. Крім того, позивач зазначила, що не зверталась до нотаріальної контори з заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті матері. Зазначене стало причиною її звернення до адвоката Шлецер А.А. який за договором про надання правничої допомоги звернувся від її імені до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою від 25.12.2023 року позов залишено без розгляду на підставі заяви від 18.12.2023 року представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду. 22.02.2024 подана позовна заява до [PERSON] про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, ухвалою від 08.08.2024 року повернена через не усунення недоліків позовної заяви, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 18.02.2025 рок № 01-32/8/2025. Позивачем не було отримано усі вищезазначені ухвали та судові повістки по справам, що підтверджується фотокопіями запису реєстру відправника. Адвокат вчинення дії без її відома, крім того на неодноразові звернення не відповідав. Посилаючись на поважність причин пропуску нею строку для прийняття спадщини, позивач просив визначити їй додатковий строк, достатній на подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] який померла [INFO] , тривалістю три місяці, починаючи з часу набрання рішення законної сили. Справа 25.02.2025 на підставі протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 25.02.2025 передана в провадження судді Швець О.В. Ухвалою судді від 05.03.2025 постановлено прийняти позовну заяву до провадження та відкрити провадження у справі, розглядати її в порядку загального позовного провадження, а також дату, час та місце проведення підготовчого засідання. Ухвалою суду від 17.04.2025 клопотання про витребування доказів задоволено. Витребувано від Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, витяг зі спадкового реєстру та належним чином завірену копію спадкової справи №35/2022, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Оголошено перерву в підготовчому засіданні внаслідок необхідності витребування нових (додаткових) доказів до 26.05.2025 року. Ухвалою суду від 26.05.2025 прийнято до розгляду уточнену позову заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом. Оголошено перерву в підготовчому засіданні до 10.07.2025 року. 10.07.2025 року підготовче судове засідання було відкладено за клопотанням представника позивача. 05.09.2025 підготовче судове засідання не відбулось в зв`язку з технічними причинами, перенесений розгляд справи на 13.10.2025 року. 13.10.2025 року від представника позивача [PERSON] , адвоката Мосіної О.В. надійшло клопотання, за змістом якої адвокат Мосіна О.В. просить залучити до участі у справі як співвідповідача [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13.10.2025 залучено до участі в справі [PERSON] , та закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилась. Представник позивача адвокат Мосіна О.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, клопотань та відзиву на позовну заяву не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа: Шоста Запорізька державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77,81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [INFO] в м.Запоріжжя, Запорізької області у віці 85 років померла [PERSON] , про що Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зроблено актовий запис №3315. 14 лютого 2025 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) повторно видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.16). За життя [PERSON] зробила заповіт заповідальне розпорядження, яким земельну ділянку (кадастровий номер 2321581400:02:002:0045) розміром 3,49776 га, розташовану на території Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області на підставі Державного Акта на право власності на земельну ділянку серії ЗП№090073 виданого Вільнянською райдержадміністрацією 23 березня 2005 року, заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчений 17.10.2008 року секретарем виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі №82 (а.с.18). 28 липня 2023 [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Шостої запорізької державної нотаріальної контори Зайцевої І.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті померлої [PERSON] 28.07.2023 державний нотаріус Шостої запорізької державної нотаріальної контори Зайцева І.Г. виніс постанову, якою відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , на підставі п. 1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» (а.с.22). Із матеріалів Спадкової справи, наданої державним нотаріусом Шостої запорізької державної нотаріальної контори Зайцевою І.Г. на виконання ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області, вбачається, що 24.01.2022 року приватним нотаріусом Шостої запорізької державної нотаріальної контори прийнято заяву [PERSON] де зазначено, що крім нього є інші спадкоємці, діти спадкодавця [PERSON] , та [PERSON] (а.с.68). Згідно з Витягом зі Спадкового реєстру №68217109, 24.01.2022 державним нотаріусом Шостої запорізької державної нотаріальної контори зареєстровано Спадкову справу до майна померлого [PERSON] під №35/2022 із номером у Спадковому реєстрі №69022845 (а.с.108). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №68217126 від 24.01.2022 року підтверджується, що 17.10.2008 року Дружелюбівською сільською радою Вільнянського району посвідчено заповіт №82 [PERSON] [INFO] , який у Спадковому реєстрі зареєстрований під №46317529 (а.с.129 зворот). Також, матеріали Спадкової справи містять повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] , №00034866520 від 02.02.2022 (а.с.163-165). Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг від 28.03.2022 року за адресою [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] по день смерті [INFO] , разом з нею на день смерті були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.155). На запит держаного нотаріуса від 24.01.2022 року, Матвіївською сільською радою надана копію заповіту від 17 жовтня 2008 року за реєстровим №82 від імені [PERSON] , з розпорядженням на [PERSON] (а.с.160-162). Відповідно до Свідоцтва про право на прийняття спадщину від 18 липня 2023 року за заповітом [PERSON] видано свідоцтво на 1/5 частину квартири після смерті [PERSON] (а.с.216) 28 липня 2023 [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Шостої запорізької державної нотаріальної контори Зайцевої І.Г. із заявою про прийняття спадщини після смерті померлої [PERSON] (а.с.218) 28.07.2023 державний нотаріус Шостої запорізької державної нотаріальної контори Зайцевою І.Г. винесено постанову, якою відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.222). За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Статтями 1216-1217 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Згідно з ч.ч.1,3 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті та воно виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.1 ст. 1272 УЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, а також дослідженої у судовому засіданні Спадкової справи, спадкоємцем який прийняв спадщину є [PERSON] , [PERSON] спадщину не прийняла. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно з ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до Постанови ВП ВС від 26.06.2024 року у справі № 686/5757/23, «з урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В постанові Верховного суду від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20 викладено наступну правову позицію: «поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо». В цій же постанові Верховним судом зазначено, що саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Проте, згідно правової позиції, що викладена в постанові від 06.09.2017 року по справі № 315/765/14-ц необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Судом встановлено, що 17.10.2008 року [PERSON] , склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області Гретченко Г.В., яким заповіла [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 2323581400:02:002:0045 розміром 3,49776 га, яка належала їй на праві власності та розташована на території Дружелюбівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, статусу території, яка є місцем відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.14 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. При цьому, жодних дій для його повідомлення як спадкоємця про відкриття спадщини шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі ні нотаріусом, ні посадовою особою місцевого самоврядування, уповноваженою на вчинення нотаріальних дій, не здійснювалося. Тому позивач звернувся із відповідною заявою про прийняття спадщини лише 28.07.2023 року та Спадкова справа до майна спадкодавця [PERSON] , заведена 24.01.2022 року за заявою [PERSON] , але жодних відомостей щодо розшуку інших спадкоємців зазначених в заяві [PERSON] матеріали спадкової справи не містять. В постанові від 22.12.2021 року Верховним Судом зроблено наступний висновок: «Оскільки позивач не знав про заповіт, а нотаріус про заповіт не повідомив, то суд першої інстанції правильно вказав на те, що нотаріус на порушення Закону України «Про нотаріат», пункту 2.2 глави 9, пунктів 2.2 і 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595 не вчинив дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо йому не було відомо місце проживання місце проживання або місце роботи спадкоємця». За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч.3 ст.1272 ЦК України. Враховуючи обставини справи щодо наявності заповіту на користь позивача, як спадкоємця за заповітом до майна померлої [PERSON] , необізнаність позивача про відкриття спадщини, а також наведені позивачем обставини щодо її не проживання за місцем відкриття спадщини, які є об`єктивними та істотними труднощами, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, визначивши його у межах передбаченого законом загального терміну строком три місяці, перебіг яких рахується після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved