Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики від 29 травня 2022 року, у розмірі 300 000,00 грн та судові витрати, що складаються із витрат по оплаті судового збору у розмірі 2 400,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 29 травня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 300 000,00 грн, а відповідач зобов`язувався повернути позивачу таку ж суму грошових коштів у повному обсязі протягом 30 днів з дати укладення договору, тобто, до 28 червня 2022 року. Позика надавалася безвідсотково. Відповідач договір підписав, чим засвідчив те, що ним 29 травня 2022 року отримано від позивача 300 000,00 грн. Крім того, боргове зобов`язання відповідача перед позивачем підтверджується також розпискою відповідача, написаною власноручно, без примусу, в присутності свідка [PERSON] . Однак, станом на момент звернення з даним позовом відповідач кошти позивачу не повернув. З огляду на викладене позов просив задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором позики та судовий збір. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2025 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що двічі направлявся за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду неврученим з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «за закінченням встановленого терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Також Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11 сформулював висновок, за яким у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Також 01 вересня 2025 року на офіційному веб-сайті Судової влади України розміщено оголошення про розгляд Дніпровським районним судом міста Києва цивільної справи № 755/6131/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, відповідачеві роз`яснено право подати заяви по суті справи та встановлено процесуальні строки. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: approved