Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 07.06.2023 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту та визнання спільної сумісної власності та згідно уточнень від 10.06.2025 просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 01.01.2016 по 31.12.2022; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,0218 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер № 5110600000:01:031:0137; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0218 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер №5110600000:01:031:0137; визнати за [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 97,5 кв. м, житловою площею 33,6 кв. м, що складається з трьох кімнат. Свої вимоги мотивує тим, що 28.04.2012 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.10.2015 № 500/2598/15-ц шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу сторони продовжували сумісно проживати і в цей період у квітні 2019 року у них народилася дочка [PERSON] . 18.11.2022 за час сумісного проживання за сумісні кошти [PERSON] та [PERSON] згідно договору купівлі-продажу придбали житло за адресою: [ADDRESS] , власником якого була зареєстрована [PERSON] . На час подання позовної заяви сторони разом не проживають. [PERSON] вважає, що вищевказана квартира належить сторонам на праві сумісної власності. 11.07.2025 [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про встановлення факту та визнання спільної сумісної власності та просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 01.01.2016 по 31.12.2022; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,0218 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер № 5110600000:01:031:0137; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 97,5 кв. м, житловою площею 33,6 кв. м, що складається з трьох кімнат; визнати за [PERSON] , право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0218 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер № 5110600000:01:031:0137; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 97,5 кв. м, житловою площею 33,6 кв. м, що складається з трьох кімнат. Процесуальні дії суду Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.06.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.11.2023 витребувано докази по справі. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2024 накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , власницею якої є [PERSON] . Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.04.2024 витребувано докази по справі. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.05.2024 витребувано докази по справі. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2025 витребувано докази по справі. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.10.2025 прийнято зустрічний позов та об`єднано в одне провадження з первісним, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. Аргументи учасників справи В судове засідання позивач не прибув, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, згідно заяви представника від 21.07.2025 просить справу розглядати у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, із зустрічним позовом згодні. В судове засідання відповідачка не прибула, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, згідно заяви від 08.10.2025 з первісними позовними вимогами згодна, не заперечує проти їх задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у її відсутність. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 28.04.2012, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 28.04.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 177 від 28.04.2012. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.10.2015 № 500/2598/15-ц шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до актового запису про народження № 419 від 21.05.2019, [INFO] народилася [PERSON] , батьками вказано [PERSON] та [PERSON] . Державна реєстрація народження дитина проведена на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. 26.08.2022 між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий № 5110600000:01:031:0137, площею 0,0218 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , та квартири [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. 26.08.2022 за № 1831. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.04.2023 № 329223216, [PERSON] є власницею (1/1 частка) квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 3499 від 18.11.2022, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. Згідно витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.11.2022 № 315523300, та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.10.2024 № 401743749, [PERSON] є власницею (1/1 частка) земельної ділянки, кадастровий № 5110600000:01:031:0137, площею 0,0218 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.11.2022 № 3500, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. Відповідно до рішення Ізмаїльського міського голови Ізмаїльського району Одеської області від 04.05.2022 № 2061- [ADDRESS] перейменовано у [ADDRESS] . 30.03.2023 [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30.03.2023 Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Позиція суду Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права. Згідно з частинами другою, третьою статті 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права та пропорційність. Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення первісного та зустрічного позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 22, 23, 24, 30 постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За положеннями зазначених норм при вирішенні питання про правовий режим майна подружжя з`ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і обставини, що свідчать про окреме проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин до розірвання шлюбу. Сторонами визнається факт спільного проживання у період з 01.01.2016 по 31.12.2022, що є обставиною, яка не підлягає додаткового доказування відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Судом також встановлено, що у період спільного проживання сторонами придбано майно, а саме: квартира [ADDRESS] , загальною площею 97,5 кв. м, житловою площею 33,6 кв. м, та земельна ділянка площею 0,0218 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер № 5110600000:01:031:0137, на підставі договору купівлі-продажу № 3499 від 18.11.2022, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.11.2022 № 3500, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д., яке в силу ст. 60 СК України вищевказане майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Враховуючи, що сторони позовні та зустрічні вимоги визнали, визнання позовів закону не суперечить, прав інших осіб не порушують, суд вважає за можливе первісні та зустрічні позовні вимоги задовольнити.

Outcome: approved