Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить постановити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні належною їй квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення з квартири [PERSON] та [PERSON] , без надання іншого жилого приміщення та вселення її в цю квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 23 лютого 2015 року по 13 грудня 2017 року відбувала покарання в Уманській виправній колонії та під час відбуття покарання її племінник [PERSON] від її імені приватизував на неї квартиру, в якій вона проживала і була зареєстрована до початку відбування покарання. Після звільнення з місць позбавлення волі у 2018 році дізналась, що її квартира [ADDRESS] , продана [PERSON] без її відома і згоди [PERSON] . В подальшому, відповідно до договору купівлі-продажу від 10.09.2016, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою Світланою Леонідівною, і зареєстрованого в реєстрі за №5659, спірна квартира була продана [PERSON] [PERSON] . Постановою Житомирського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року витребувано у [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] , тобто позивачка є законним власником квартири. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 12.01.2024 (ВП №72078080) виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №296/3922/19, виданого 15.06.2023 Корольовським районним судом м. Житомира про витребування у [PERSON] на користь [PERSON] квартири [ADDRESS] закінчено, оскільки державним виконавцем проведені всі передбачені законом дії, спрямовані на виконання судового рішення, які позитивного результату не дали. Отже, порушене право власності на квартиру було поновлено апеляційним судом, проте реально рішення суду не виконано. На теперішній час відповідачі не бажають звільнити належну їй квартиру і надати їй можливість вселитися в неї, чим порушують її законне право власності на це житло, без правових підстав користуються житлом. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито загальне позовне провадження із проведенням підготовчого засідання. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 12.05.2025, зазначеною у протоколі судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 18.09.2025, зазначеною у протоколі судового засідання, залишено без розгляду клопотання адвоката Пчелінової Марії Василівни, поданого в інтересах [PERSON] , про зупинення провадження у справі, оскільки адвокат не має повноважень представляти інтереси відповідача. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24.11.2025, зазначеною у протоколі судового засідання, задоволено клопотання представника позивача в частині відмови від виклику та допиту свідка [PERSON] . Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24.11.2025, відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки [PERSON] про зупинення провадження у справі. В судовому засіданні 18.09.2025 та 24.11.2025 представник позивачки [PERSON] адвокат Горячих В.В. підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у ньому, позов просив задовольнити. Позивачка [PERSON] пояснила, що після відбуття покарання повернулась в м.Житомир до власної квартири [ADDRESS] , але там перебували чужі люди, не пускали її до помешкання, тому перший час була вимушена жити у притулку біля вокзалу. Наразі проживає в [ADDRESS] , це приватний будинок, де є лише пічка, світла та газу немає, нормальних умов для життя немає. Влітку готує їсти на кострі. Намагалася потрапити до квартири [ADDRESS] , декілька разів, але їй ніхто не відчиняв. Сусідка пояснила, що там проживають відповідачі, але нікому не відчиняють. Також приходила до вказаної адреси разом зі свідком [PERSON] , який є її другом. У виконавчу службу ходила, зверталась до поліції, аби вони допомогли виселити відповідачів з її квартири, проте результату немає. Це її єдине житло, тому просить позов задовольнити. Представники відповідачів та відповідачі заяв по суті справи не подавали, в судові засідання жодного разу не з`явились, за виключенням явки представника відповідачки [PERSON] адвоката Пчелінової Марії Василівни 16.01.2025 (по суті не розглядалась), в зв`язку із чим та за клопотаннями яких розгляд справи неодноразово відкладався, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та показання свідка, суд дійшов наступних висновків. Згідно з Інформаційними довідками №383456136 від 19.06.2024 та №412331497 від 10.02.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до листів Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради №10-10/1360/2022 від 05.09.2022, №10-10/8474/2024 від 12.12.2024, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання наступних осіб: [PERSON] , [INFO] , з 20.09.2016; [PERSON] , [INFO] , з 20.09.2016. У відповідності до відповідей на запити суду ВОМІРМП УДМС України в Житомирській області № 1888/3411 та №1888/3412: - [PERSON] з 20.09.2016 зареєстрована за адресою [ADDRESS] ; - [PERSON] з 20.09.2016 зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Постановою Житомирського апеляційного суду від 04 квітня 2023 року у справі №296/3922/19, залишеною без змін постановою Верховного суду від 21 травня 2024 року, витребувано у [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Згідно постанови головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Осіпчук Ірини Вікторівни від 12.01.2024 вбачається, що виконавче провадження ВП №72078080 з примусового виконання виконавчого листа №296/3922/19, виданого 15.06.2023 Корольовським районним судом м. Житомира про витребування у [PERSON] на користь [PERSON] квартири [ADDRESS] , - закінчено на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону). За змістом вказаної постанови, 20.11.2023 державним виконавцем складено акт про невиконання боржником [PERSON] рішення суду в справі №296/3922/19, а 03.01.2024 державним виконавцем направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст.214 КПК України) до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за вих. №540/23.12-24/11 на підставі п.3 ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» (у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження). Згідно довідки про результати перевірки за зверненням головного державного виконавця щодо ухилення боржника від виконання рішення суду від 19.01.2024, під час бесіди із гр. [PERSON] , остання від надання пояснень на підставі ст.63 Конституції України відмовилася. Враховуючи те, що в ході проведення перевірки, в даних матеріалах не встановлено фактів вчинення кримінального правопорушення, тому підстав для внесення даної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань не має. Відповідно до листа про надання інформації №39а/з Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 23.02.2024, звернення головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з приводу ухилення від виконання рішення суду [PERSON] було зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 09.01.2024 №1220. За вищевказаним зверненням відомості не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та було прийнято рішення в порядку вимог Закону України «Про звернення громадян». Згідно листа Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №97159/20.12-25/12 від 03.11.2025, Корольовським відділом державної виконавчої служби у м.Житомирі повідомлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №72078080 з виконання виконавчого листа №296/3922/19 про витребування у [PERSON] на користь [PERSON] квартири [ADDRESS] . 10.07.2023 державним виконавцем здійснено вихід за адресою [ADDRESS] , для перевірки виконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира №296/3922/19 від 15.06.2023, про що складено акт державного виконавця та встановлено, що рішення боржником не виконано. 02.08.2023 на адресу божника направлено вимогу державного виконавця, якою зобов?язано [PERSON] виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 20.11.2023 складено акт державного виконавця про те, що рішення Корольовського районного суду м. Житомира №296/3922/19 від 15.06.2023 не виконано. Вирішуючи спірні правовідносини, суд застосовує наступні норми законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин. Положеннями статті 41 Конституції України, статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні; право приватної власності є непорушним. Згідно статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню у випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Згідно положень статті 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України (ст.155 ЖК УРСР). За ст.156 ЖК України, члени сім?ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім?ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім?ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім?ї власника будинку (квартири) зобов?язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). До членів сім?ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. У правовому висновку Верховного Суду України, який викладений у постанові від 22 червня 2017 року у справі № 6-2010цс16, зазначено, що відповідно до частини першої статті 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. У частині третій статті 116 ЖК Української РСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідного ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб пов?язане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі. Як встановлено у цій справі, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є членами сім`ї [PERSON] . Позивачка неодноразово зверталась до органів поліції з приводу усунення перешкод у користуванні належною їй квартирою, зокрема, 26.06.2024 (вх. від 27.06.2024), 11.01.2025, 16.10.2025. Відповідно до довідки від 19.07.2024 про результати перевірки по зверненню [PERSON] від 27.06.2024 щодо можливих неправомірних дій [PERSON] та [PERSON] , складеної Житомирським РУП ГУНП в Житомирській області, встановлено, що [PERSON] пояснила, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Також гр. [PERSON] пояснила, що на теперішній час в даній квартирі без реєстрації проживають гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , які не пускають її до помешкання, чим чинять перешкоди в користуванні її власністю. В ході проведення перевірки опитати з даного приводу гр. [PERSON] , та гр. [PERSON] та встановити всі обставини події не представилось можливим, так як при неодноразовому відвідуванні за місцем проживання останніх [ADDRESS] , дверей квартири ніхто не відчинив. На залишені запрошення до Житомирського районного управління поліції ніхто не з?явився. В ході проведення перевірки було встановлено, що дані відомості не містять ознак кримінального правопорушення. Згідно листа Житомирського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 25.03.2025 №67517-2025, відомості викладені у зверненні щодо неправомірних дій гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал ЄО) Житомирського районного управління поліції №2 за реєстраційним індексом СЕД-26 а/з-2024 від 11.01.2025. У зв`язку з тим, що під час перевірки поліцейськими Житомирського районного управління поліції не здобуто достатніх відомостей, які б підтверджували реальні та конкретні дії вчинення кримінального правопорушення, підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань немає. Відповідно до листа Житомирського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області №67518-2025від 25.03.2025 вбачається, що опитати гр. [PERSON] та гр. [PERSON] не представилось можливим, так як при неодноразовому відвідуванні за місцем проживання в [ADDRESS] , дверей помешкання ніхто не відчинив. На залишені запрошення до Житомирського районного управління поліції №2 ніхто не з`явився. Відповідно до листа Житомирського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 06.11.2025 №235772-2025, відомості, викладені у зверненні щодо неправомірних дій гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал ЄО) Житомирського районного управління поліції №2 від 16.10.2024 за №20750, СО №20739 від 16.10.2025. У зв`язку з тим, що під час перевірки поліцейськими Житомирського районного управління поліції не здобуто достатніх відомостей, які б підтверджували реальні та конкретні дії вчинення кримінального правопорушення підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань немає. З громадянкою [PERSON] проведено ряд профілактичних заходів, направлених на недопущення порушення прав [PERSON] , визначених Конституцією України. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] , показав, що з [PERSON] перебуває в дружніх стосунках, познайомились влітку 2024 року, з відповідачами не знайомий. Йому відомо, що [PERSON] спочатку жила в [ADDRESS] з його знайомою [PERSON] . Влітку 2024 року [PERSON] попросила допомогти [PERSON] перевезти речі на нове місце проживання за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою позивачка та власник будинку ( [PERSON] ) проживають разом. Це приватний будинок, який складається з однієї кімнати, без світла, газу, води. Також, влітку 2024 року [PERSON] попросила сходити разом з нею до її квартири за адресою: [ADDRESS] , бо її туди не пускають. Двері за вказаною адресою їм не відчинили, якась жінка спілкувалась з ними з квартири, сказала, що говорити з ними не буде, і щоб вони більше не приходили. Отже, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які не є членами сім`ї позивачки, проживають у спірній квартирі без будь-яких правових підстав, що підтверджено постановою Верховного Суду від 21 травня 2024 року у справі №296/3922/19, були зареєстровані у квартирі тривалий час та станом на 30.09.2025 їх виписано з квартири за заявою позивачки [PERSON] (лист №10-10/6357/2025 Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 21.10.2025). При цьому, відповідачі [PERSON] та [PERSON] протягом 2023-2025 років перешкоджають позивачці [PERSON] користуватись вказаною квартирою, не відчиняють їй двері, уникають контактів з правоохоронними органами та державною виконавчою службою, перешкожають [PERSON] проживати у власному житлі, внаслідок чого остання змушена проживати у кімнаті в будинку без зручностей, [PERSON] рішення суду в справі про витребування квартири на користь [PERSON] не виконує. В свою чергу, відповідно до інформації з додатку «Реєстр нерухомості», номер витягу №5005468363790, довідка №17469644815 від 30.09.2025, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/4 частці квартири [ADDRESS] , тобто відповідачі забезпечені власним житлом. Враховуючи наведене, суд вважає обгрунтованими вимоги позивачки про усунення перешкод у користуванні належною їй на праві власності квартирою, шляхом виселення відповідачів зі спірної квартири та вселення у неї [PERSON] . Отже, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 3 633,60 грн, з яких 1 816,80 грн - підлягають стягненню з [PERSON] , 1 816,80 грн - з [PERSON] .

Outcome: approved