Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту, мотивуючи свої вимоги тим, що вона проживала з 01.02.2017 з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У них народилась донька [PERSON] , [INFO] . 24.07.2024 [PERSON] був призваний на військову службу до ЗСУ, а 28.10.2024 його матері - [PERSON] прийшло сповіщення про зникнення безвісти матроса [PERSON] . За заявою [PERSON] було внесено відомості до ЄРДС, в яких зазначено, що [PERSON] проживав в [ADDRESS] . З метою здійснення усіх можливих заходів по розшуку [PERSON] , як особи, зниклої безвісти за особливих обставин, відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб зниклих безвісти", можливості звернення до різних органів та організацій, яким надано повноваження щодо розгляду такого питання, а також до медичних закладів їй необхідно встановити факт їх спільного із [PERSON] проживання як чоловіка та дружини. У зв`язку із даними обставинами вона змушена звернутися до суду із даною заявою. Просить встановити факт її проживання із [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки та ведення спільного господарства без реєстрації шлюбу, починаючи з 01.02.2017 по 28.10.2024. В судове засідання 26.11.2025 заявник та її представник не з`явилася, від заявника надійшла заява, згідно якої вона просить розглянути її справу, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. В судовому засіданні 14.10.2025 заявник та її представник підтримали заяву, посилаючись на викладені в ній обставини, просили заяву задовольнити. Заявник пояснила, що встановлення даного факту необхідно їй, щоб на законних підставах проводити пошук чоловіка, в тому числі і для отримання виплат згідно закону. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання 26.11.2025 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про місце, день і час судового засідання згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, про причини своєї неявки не повідомила. В судовому засіданні 14.10.2025 остання підтвердила, що заявник та її син [PERSON] проживали разом із зими 2017 року. Між нею та заявником спору щодо виплат немає. Заінтересована особа - представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, день і час судового засідання згідно довідки про доставку електронного документа (а.с.155), про причини своєї неявки суд не повідомив. В матеріалах справи наявні його пояснення, згідно яких він звернув увагу суду на практику ВС у справах про встановлення фактів проживання однією сім`єю без реєстрацію шлюбу та навів норми законодавства, які визначають виплату грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців. При вирішенні справи просив прийняти законне та обгрунтоване рішення. Заінтересована особа - представник [INFO] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, день і час судового засідання згідно довідки про доставку електронного документа (а.с.156), про причини своєї неявки суд не повідомив. Заінтересована особа - представник військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився. В матерілах справи наявні додаткові пяснення, згідно яких останній просив розгляд справи проводити без його участі. Також навів норми законодавства, які регулють порядок набуття правового статутсу особи, зниклої безвісти та виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, безвісно відсутнім. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність нез`явившихся учасників справи. Допитана в судовому засіданні 14.10.2025 свідок [PERSON] суду показала, що вона є сусідкою заявника. [PERSON] та [PERSON] проживали разом поряд з нею в с.Клебань з 2019року чи 2020 року, вели спільне господарство, мали спільне майно, авто. В них є спільна дитина. Допитаний в судовому засіданні 14.10.2025 свідок [PERSON] суду показав, що він є сином [PERSON] . Також підтвердив факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в с.Клебань з 2017, 2018 року, точної дати не пам`ятає. В них є спільна дитина. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що згідно копії витягу з реєстру територіальної громади від 12.12.2022 №2022/001999284 (а.с.5) заявник зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії довідки, виданої виконкомом Тульчинської міської ради Клебанського старостинського округу від 29.10.2024 №253 (а.с.7), [PERSON] , 01.01.1993 року проживав з 01.02.2017 без реєстрації з цивільною дружиною [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] та виховували спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно копії довідки, виданої виконкомом Тульчинської міської ради Клебанського старостинського округу від 29.10.2024 №254 (а.с.8), [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Склад її сім`ї слідуючий: 1.співмешканець - [PERSON] , [INFO] (проживав без реєстрації); 2. донька - [PERSON] , [INFO] ; 3. син - [PERSON] , [INFO] . Згідно копії свідоцтва про народження від 19.01.1993 серія [NUMBER] (а.с.10) вбачається, що матір`ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] 25.07.2024 о 09:00 год. [PERSON] викликався [INFO] для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, про що свідчить копія повістки №ПД/Т/01056 від 24.07.2024 (а.с.11). Згідно копії сертифікату МО №5796/24 від 31.08.2024 (а.с.17) та копії свідоцтва до сертифікату [NUMBER] від 31.08.2024 (а.с.18 ) вбаається, що солдат [PERSON] у період з 29.07.2024 по 31.08.2024 навчався за програмою підготовки "Курс базової загальновійськової підготовки (ВОС - 100), склав випускні іспити та закінчив даний курс і здобув кваліфікацію ВОС - 100. Згідно копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 01.09.2024 №249 (а.с.26) вбачається, що солдат [PERSON] , який прибув з військової частини [NUMBER] , з 01.09.2024 зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення, та перебуває у розпорядженні командира військової частини [NUMBER] . Згідно копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 14.10.2024 №294 (а.с.26) вбачається, що матрос [PERSON] з 14.10.2024 прийняв посаду навідника десантно-штурмового відділення десантно- штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] та приступив до виконання службових обов`язків. Згідно копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 22.10.2024 №302 (а.с.27) вбачається, що матрос [PERSON] , навідник десантно-штурмового відділення десантно- штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти 21.10.2024 прибув та приступив до виконання службових обов`язків з метою виконання службових (бойових) завдань у складі оперативно-тактичного угруповування " [INFO] " оперативного угрупування " [INFO] ". Згідно копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 24.10.2024 №306 (а.с.27) вбачається, що матрос [PERSON] , навідник десантно-штурмового відділення десантно- штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти з 23.10.2024 вважається таким, що зник безвісти за особливих обставин. Згідно копії витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] від 02.11.2024 №315 (а.с.28) вбачається, що матроса [PERSON] , навідника десантно-штурмового відділення десантно- штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини [NUMBER] . 28.10.2024 [INFO] на адресу [PERSON] було направлено сповіщення про зникнення безвісти її сина, матроса [PERSON] , навідника десантно-штурмового відділення десантно- штурмового взводу десантно-штурмової роти батальйону морської піхоти військової частини [NUMBER] , [INFO] , який 23.10.2024 під час ведення бойових дій у період дії воєнного стану при виконанні бойового завдання із захисту України зник безвісти в районі н.п. Гірник, Покровського району, Донецької області, про що свідчить копія даного сповіщення №6886 (а.с.12) . Також у даному сповіщенні зазначено, що станом на сьогоднішній день рахується зниклим безвісти за особливих обставин. 28.10.2024 за заявою [PERSON] було зареєстровано кримінальне провадження за №12024020180000380 за ч.1 ст.115 КК України, про що свідчить копія витягу з ЄРДР від 28.10.2024 (а.с.13). 02.11.2024 комісією військової частини [NUMBER] особисті речі безвісно відсутнього війсьвовослужбовця, матроса [PERSON] , в кількості 34 позицій було передано члену сім`ї безвісно відсутнього, про що свідчить копія акту прийому-передачі особистих речей безвісно відсутнього військовослужбовця , підписаного 02.11.2024 (а.с.21). Згідно копії особової справи військовослужбовця, матроса [PERSON] , призваного по мобілізації військової частини [NUMBER] (а.с.173-174), вбачається, що він перебуває на військовій службі з 24.07.2024. У своїй автобіографії останній серед членів своєї сім`ї зазначив: дружина - [PERSON] , діти [PERSON] , [PERSON] , мати [PERSON] . Домашній адрес зазначив: [ADDRESS] . Аналогічний адрес місцепроживання [PERSON] зазначений в копії медичної довідки щодо придатності до керування транспортним засобом від 11.02.2021 серія №836974 (а.с.39) та копії полісу №АТ/3479917 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.02.2023 (а.с.31). Згідно копія доручення від 06.06.2024, написаного від руки на аркуші паперу (а.с.20), [PERSON] доручив своїй співмешканці [PERSON] отримати кошти в сумі 10000 грн на придбання спорядження. Також судом досліджувалися копії фотознімків (а.с.22-25), на яких, як стверджує заявник, зафіксовано їх спільне із [PERSON] проводження часу. Твердження заявника про те, що у неї із [PERSON] є спільна дитина - дочка [PERSON] не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами даного факту. Наявну в матеріалах справи копію свідоцтва про народження від 16.10.2020 серія [NUMBER] (а.с.6) суд до уваги не бере, оскільки дане свідоцтво даного факту не підтверджує, а лише показів свідків для даного факту є недостаньо. Заявник вказує, що через відсутність належного підтвердження спільного проживання однією сім`єю із [PERSON] без реєстрації шлюбу вона не може належним чином здійснювати усі можливі заходи з приводу його розшуку, а також отримати виплати передбачені законом, у зв`язку з цим змушена звернутись до суду з даною заявою. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. У постанові Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Закон України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти" визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечує правове регулювання відносин, пов`язаних із встановленням та обліком, розшуком і соціальним захистом таких осіб та їхніх родичів. Відповідно до ч.1 ст.1 вказаного Закону близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Частиною 1 ст.3 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" встановлено, що цей Закон регулює суспільні відносини, пов`язані з набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Відповідно до ч.4 ст.6 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України. Відповідно до ч.6 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII від 20.12.1991 за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону). Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 4 статті 16 цього Закону. У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини. Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини. Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів. За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення. Відповідно до п.3 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 884 від 30.11.2016 ( надалі Порядок) , виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, визначеним особам за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до п. 6 Порядку виплата грошового забезпечення здійснюється: особам, визначеним в особистому розпорядженні на випадок полону, відповідно до зазначеного розміру частки у відсотках після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності в особистому розпорядженні на випадок полону стовідсоткового розподілу грошового забезпечення нерозподілена частка грошового забезпечення зберігається за військовослужбовцями; у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону - рівними частками в загальній сумі 50 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань) - дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені); у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці третьому цього пункту, - рівними частками, в загальній сумі 20 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань), - повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці. У разі неподання визначеними особами заяв про виплату належне не виплачене грошове забезпечення визначеним особам та військовослужбовцям: виплачується військовослужбовцям з дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; включається до складу спадщини з дати складення актового запису про смерть. Міноборони, зокрема територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міноборони, Головний орган військового управління Національної гвардії, Адміністрація Держприкордонслужби, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держспецтрансслужби мають право отримувати з державних реєстрів інформацію про осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення, шляхом доступу до таких реєстрів та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів у порядку, встановленому законодавством. Отже, виходячи із вказаних положень діючого законодавства, встановлення факту проживання заявника однією сім`єю з військовослужбовцем, який зник безвісти, не дає заявникові права на отримання грошового забезпечення цього військовослужбовця, оскільки законодавством не віднесено до кола осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця у разі відсутності його особистого розпорядження, осіб, які проживали з ним однією сім`єю. Поряд із цим у разі відсутності особистого розпорядження належні та не виплачені військовослужбовцям, у тому числі зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини. Разом із цим відповідно до ч.ч. 1-4, 6 ст. 6 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" № 2505-VIII від 12.07.2018 близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України. Близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на безоплатну правничу допомогу відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу". Згідно вимог ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вищевказаних вимог заявником на підтвердження факту її проживання із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу надано низку доказів, які у сукупності із показами свідків, підтверджують обставини їх спільного проживання як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу у зазначений нею період. Аналізуючи вищевикладене, покази свідків, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ст.294 ч.7 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сплачений заявником судовий збір підлягає зарахуванню в прибуток держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved