Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Великобудищанської сільської ради, про визнання права на земельну частку (пай). Свої позовні вимоги мотивує тим, що на ім`я [PERSON] видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) ПЛ 0151390 та їй належало право на земельну частку площею 2,74 умовних кадастрових га, яке перебувало у колективній власності КСП ім. Щорса. [INFO] померла [PERSON] . На день смерті вона була зареєстрована разом з донькою [PERSON] та зятем [PERSON] , але позивач прийняла спадщину після неї шляхом вступу в управління майном. Постановою державного нотаріуса 23.07.2025 їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) КСП ім. Щорса. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я спадкодавця. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Великобудищанської сільської ради в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі їх представника. При розгляді справи покладаються на розсуд суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 27.02.1998 складено відповідний актовий запис № 14, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно довідки, виданої Будильським старостинським округом виконавчого комітету Лебединської міської ради від 23.07.2025 року № 89 [PERSON] була зареєстрована станом на 27.02.1998 року за адресою [ADDRESS] . Разом з нею були зареєстровані: дочка [PERSON] та зять [PERSON] . Згідно відповіді на запит, виданої Відділом Держгеокадастру у Гадяцькому районі від 31.01.2017 №20-28-99.4-67/21-17 на ім`я [PERSON] не видавався Сертифікат на право на земельну частку (пай). На підставі рішення Гадяцької райдержадміністрації від 04.11.1996 року №516 їй належить право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП ім. Щорса розміром 2,74 га у умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Згідно повідомлення державного нотаріуса Лебединської районної державної нотаріальної контори Лисенко В.Ф. від 23.07.2025 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) на території Великобудищаснької сільської ради Миргородського району Полтавської області . Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР, що діяв на дату виникнення спадкових правовідносин визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння майном. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. З п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008 року вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай) , але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, про вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарськими підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до Закону України „ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " (в редакції від 01.01.2013 року) державна реєстрація прав власності, інших речових прав на земельні ділянки (їх обтяжень) здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, яка проводиться територіальними органами Державного агентства земельних ресурсів України. Так як у разі, якщо право власності на земельну ділянку не зареєстровано в Державному земельному кадастрі, та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і не можливо зареєструвати дане нерухоме майно, то встановити своє право власності можливо в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. У відповідності до ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. З п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 30.05.2008 року вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, оскільки [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] та набула права на вказану земельну ділянку, то суд приходить до висновку, що позов є таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved