Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У травні 2025 виконувач обов`язків Шепетівської окружної прокуратури Олександр Базан звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Понінківської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Понінківської селищної ради 106956,04 грн безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою площею 1,3784 га з кадастровим номером 6823655400:01:001:1088, яка розташована по [ADDRESS] та перебуває у комунальній власності Понінківської селищної ради. Позов мотивовано такими обставинами. На підставі договору купівлі-продажу № 1-372 від 03.10.2014 у власності [PERSON] перебувала нежитлова будівля площею 1585,9 кв. м., розташована за вище вказаною адресою. Рішенням Понінківської селищної ради № 8-1 від 27.02.2019 для [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови по [ADDRESS] з метою передачі її в оренду. На підставі вказаного рішення та документів про право власності [PERSON] на вище згадану нежитлову будівлю, ТОВ «Поділляземінвест» у 2019 році виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3784 га. В подальшому, відповідно до зазначеної документації із землеустрою у Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку площею 1,3784 га, якій присвоєно кадастровий номер 6823655400:01:001:1088 за цільовим призначенням - обслуговування нежитлової будівлі, яка перебувала у приватній власності [PERSON] . Проте [PERSON] не звернулась до Понінківської селищної ради з заявою про затвердження вказаного проекту землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 6823655400:01:001:1088. 28.01.2020 [PERSON] на підставі договору дарування нежитлову будівлю площею 1585,9 кв.м., розташовану по [ADDRESS] , яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 6823655400:01:001:1088 подарувала для [PERSON] , котра в свою чергу вказане приміщення 16.02.2022 подарувала [PERSON] . Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка з кадастровим номером 6823655400:01:001:1088 в період з 28.01.2020 по 16.02.2022 в оренді [PERSON] не перебувала, а отже, саме цю земельну ділянку відповідачка фактично використовувала під вказаним нерухомим майном. 30.11.2023 Понінківською селищною радою складено акт та проведено розрахунок з визначення розміру збитків за використання вказаної земельної ділянки [PERSON] за вказаний період без правовстановлюючих документів в розмірі 106956,04 грн. Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] , в період з 28.01.2020 по 16.02.2022 будучи власником нерухомого майна, яке розташоване на земельній ділянці комунальної власності площею 1,3784 га з кадастровим номером 6823655400:01:001:1088 по [ADDRESS] , не оформивши права оренди чи користування земельною ділянкою та не сплачуючи орендну плату, використовувала її для обслуговування об`єкту нерухомості безоплатно та без достатньої правової підстави, що в свою чергу є підставою для стягнення з відповідачки в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати. Ухвалою судді від 02.06.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. В ході судового розгляду прокурор Сеньков О.О., а також представник Понінківської селищної ради Приймак Т.М. заявлений позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави, зазначені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] \~відзив на\~позов не\~подала,\~її представник\~адвокат \~ \~ \~Вітюк С.В.\~вимоги позовної\~заяви заперечив,\~зазначив,\~що у\~зв`язку\~з набуттям\~його довірителькою\~права власності\~на вище\~згадану нежитлову\~будівлю,\~загальною площею 1585,9 кв. м., до останньої перейшло право користування земельною ділянкою такою ж площею, а також додатково для обслуговування будівлі 1 м навколо неї. Саме за такий розмір площі мала би нараховуватись для [PERSON] орендна плата, проте вважав, що позивачем у даних правовідносинах пропущено строк позовної давності, тому просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що рішенням Понінківської селищної ради № 8-1 від 27.02.2019 для [PERSON] , котра на той час являлась власником нежитлової будівлі площею 1585,9 кв. м., розташованої по [ADDRESS] , надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови за вказаною адресою з метою передачі її в оренду (а.с.92,93). За замовленням [PERSON] , на підставі вказаного рішення селищної ради ТОВ «Поділляземінвест» у 2019 році виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3784 га, та у Державному земельному кадастрі 27.06.2019 зареєстровано цю земельну ділянку площею, якій присвоєно кадастровий номер 6823655400:01:001:1088 за цільовим призначенням - обслуговування нежитлової будівлі, яка перебувала у приватній власності [PERSON] (а.с.51-76, 86). За даними договору дарування нежитлової будівлі 28.01.2020 [PERSON] передала безоплатно у власність для [PERSON] нежитлову будівлю, що розташована по [ADDRESS] , загальною площею 1585,9 кв. м., яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 6823655400:01:001:1088, загальною площею 1,3784 га. (а.с.108-110). В матеріалах справи відсутні відомості про те, що [PERSON] , а також [PERSON] подавали на затвердження до Понінківської селищної ради проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки, та щодо цієї земельної ділянки укладався договір оренди, про що також свідчать дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до яких, земельна ділянка з кадастровим номером 6823655400:01:001:1088 в період з 28.01.2020 по 16.02.2022 в оренді [PERSON] не перебувала. Відповідно до акту № 1 від 30.11.2023 комісії з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого рішенням виконавчого комітету Понінківської селищної ради, для [PERSON] за використання нею вище згаданої земельної ділянки без правовстановлюючих документів за період з 28.01.2020 по 16.02.2022 нараховані збитки в розмірі 106956,04 грн. (а.с.34-36). Вирішуючи питання правомірності заявленої позовної вимоги суд виходить із такого. Згідно зі статтею\~13 Конституції України\~земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до положень статті\~80 ЗК України\~суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. За змістом статей\~122,\~123,\~124 ЗК України\~селищні ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб. Згідно зі статтею\~206 ЗК України\~використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. За приписами пункту "в" частини\~першої\~статті\~96 ЗК України\~землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. Частиною\~першою\~статті\~93 ЗК України\~встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті\~21 Закону України "Про оренду землі"\~визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому орендна плата справляється у грошовій формі. У пункті\~289.1\~статті\~289 ПК України\~передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пункт\~288.5\~статті\~288 ПК України). Відповідно до частини\~другої\~статті\~152 ЗК України\~власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав. Згідно до частин\~першої\~та\~другої\~статті\~1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному статтею\~1212 ЦК України. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті\~1212-1214 ЦК України). Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 02 липня 2024 року справа № 644/8837/19. Приймаючи до уваги, що [PERSON] використовувала земельну ділянку з кадастровим номером 6823655400:01:001:1088, загальною площею 1,3784 га, без оформлення з її власником Понінківською селищною радою договору оренди землі, тобто без достатньої правової підстави, а тому за рахунок власника цієї земельної ділянки відповідачка зберегла у себе грошові кошти, які мала заплатити за користування нею, а відтак [PERSON] зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Розрахунок розміру збитків, завданий селищній раді при використанні відповідачкою земельної ділянки, без укладення договору оренди здійснено у відповідності до приписів ПК України, постанови Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284\~ "Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам", Положення про комісію з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Понінківської селищної об`єднаної територіальної громади, затвердженого рішенням 47-ї сесії зазначеної ради № 29 від 30.03.2023. При цьому [PERSON] та її представник методику, за якою проводився такий розрахунок, не оспорюють. Суд відхиляє доводи адвоката Вітюка С.В. про те, що розмір збитків слід обчислювати виходячи з площі земельної ділянки, яка дорівнює загальній площі нежитлової будівлі 1585,9 кв. м. та додатково 1 м по периметру будівлі. Як зазначалось вище, відповідно до договору дарування нежитлової будівлі від 28.01.2020, [PERSON] передала безоплатно у власність для [PERSON] нежитлову будівлю, що розташована по [ADDRESS] , загальною площею 1585,9 кв. м., яка знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 6823655400:01:001:1088, загальною площею 1,3784 га. Відповідно до частини першої та другої статті 120 ЗК України, у редакції чинній на час укладення згаданого вище договору дарування, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Таким чином, суд вважає, що до [PERSON] у зв`язку з укладенням договору дарування перейшло право користування земельною ділянкою з кадастровим номером 6823655400:01:001:1088, загальною площею 1,3784 га, а тому позивачем вірно вирахувано розмір збитків виходячи із такої площі земельної ділянки. Також суд не приймає до уваги заяву подану адвокатом Вітюком С.В. щодо застосування у справі строку позовної давності, який на його думку пропущено позивачем, та з цієї підстави відмовити у задоволенні позову. Як вбачається із матеріалів справи за використання [PERSON] вище згаданої земельної ділянки без правовстановлюючих документів їй нараховані збитки за період\~з 28.01.2020\~по 16.02.2022\~ в розмірі 106956,04 грн. Позовну заяву до суду прокурором подано 29.05.2025. За положеннями ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Загальна позовна давність, що має місце у даному випадку, встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду. Законодавство може визначати\~певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання,\~що передбачено статтями\~263\~та\~264 Цивільного кодексу України. Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності. Так,\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин, який неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~(далі - Закон № 540-IX)\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями \~257, \~258, \~362, \~559, \~681, \~728, \~786, \~1293 \~цього \~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей\~Закон\~набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності\~02 квітня 2020\~року Законом № 540-IX. Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22). Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Поряд із цим\~Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~було введено воєнний стан в Україні із 05\~години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом\~України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 17 березня 2022 року, внесено зміни до Цивільного кодексу України, зокрема, розділ «Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено п.19 такого змісту: « 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". В подальшому Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», який набрав чинності 30 січня 2024 року, внесено зміни, зокрема у\~розділ "Прикінцеві\~та перехідні\~положення",\~в якому пункт\~19\~викладено\~в такій\~редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану". Законом України від 14.05.2025 № 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності", який набрав чинності 04.09.2025, пункт 19\~розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29\~січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан тривав до 04.09.2025. В даній справі Понінківська селищна рада могла довідатись про порушення свого права, зокрема, що [PERSON] користується земельною ділянкою з кадастровим номером 6823655400:01:001:1088, загальною площею 1,3784 га після 28.01.2020, час набуття відповідачкою права власності на нежитлову будівлю, що розташована на зазначеній земельній ділянці по [ADDRESS] . Отже, позовна давність, перебіг якого розпочався з 29.01.2020 (наступний день) під час дії карантину була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року, з 17 березня 2022 року до 29 січня 2024 також продовжувалась в умовах дії воєнного стану, а після 30 січня 2024 року до 04 вересня 2025 такий строк зупинявся. Оскільки звернення до суду з позовом мало місце 29.05.2025, тому позивачем строк позовної давності не пропущено, а відтак заява представника відповідача про його застосування задоволенню не підлягає. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судові витрати покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача, тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача, сплачений останнім судовий збір.

Outcome: approved