Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Бориславського міського суду Львівської з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що 5 листопада 1992 року позивач уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Відділом загсу Бориславського міськвиконкому Львівської області, актовий запис №257. У шлюбі в них народилася донька, яка є повнолітньою. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. У них різні погляди на життя і часто виникали сварки. З 2014 року вони проживають окремо. Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем давно припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення між ними неможливе. За таких обставин вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 жовтня 2025 року вказана позовна заява (справа №438/1667/25) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В. Ухвалою суду від 3 листопада 2025 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 438/1667/25. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судові засідання не з`явився. 11 листопада 2025 року подав заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, у судове засідання не з`явилася, відзиву чи клопотань до суду не надходило. Конверти з рекомендованими повідомленнями з судовими повістками з повідомленнями про судові засідання 11 та 27 листопада 2025 року, направлені на зареєстровану адресу відповідача повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). У відповідності до частини 4 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 1 статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями частин 3 та 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтва про одруження [NUMBER] вбачається, що 5 листопада 1992 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Відділом загсу Бориславського міськвиконкому Львівської області, актовий запис №\~257. Оскільки сторони проживають окремо та подружніх стосунків не підтримують, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, а тому позовні вимогі підлягають задоволенню. Згідно із частиною 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Outcome: approved