Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з даним позовом про визнання дій протиправними та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом зняття з реєстрації і виселення [PERSON] .. Позов обґрунтовує тим, що позивач, [PERSON] , є власником житлового будинку та трьох земельних ділянок, розташованих за адресою: [ADDRESS] (право власності зареєстровано 31.05.2018). Посадовими особами виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області 02.03.2018 було зареєстровано місце проживання [PERSON] в домоволодінні за адресою [ADDRESS] , хоча остання не мала будь-яких прав на вказане майно. Позивач стверджує, що реєстрація місця проживання відповідача була проведена Виконавчим комітетом з грубим порушенням законодавства, оскільки реєстрація відбулася за відсутності документів, що підтверджують право [PERSON] на проживання у житлі, а також без згоди власника на той момент, яким станом на 02.03.2018 був [PERSON] .. Крім того, реєстрація проведена за адресою [ADDRESS] , яка, на думку сільської ради, відповідає домоволодінню позивача ( [ADDRESS] . Позивач наполягає, що реєстрація фактично проведена в його домоволодінні, але за неіснуючою або неправомірно присвоєною адресою (без належного внесення змін до реєстру). Виконавчий комітет сільської ради незаконно відмовився провести перевірку та скасувати реєстрацію після звернення позивача, а Управління ДМС незаконно бездіяло, не провівши перевірку порушень згідно з чинним законодавством. Відтак реєстрація [PERSON] , яка не є членом сім`ї ні попереднього ( [PERSON] ), ні поточного ( [PERSON] ) власника, та була здійснена без законних підстав, створює перешкоди позивачу у користуванні та розпорядженні його майном (зокрема, [PERSON] постійно викликає поліцію, стверджуючи, що Позивач проживає в її будинку). Згідно зі ст. 7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації здійснюється на підставі судового рішення, зокрема, про виселення, що є належним способом захисту права власності в цьому випадку. За вказаних обставин позивач звернувся до суду із даним позовом. Провадження у даній справі було відкрито у порядку загального позовного провадження ухвалою суду від 06.08.2019 року. Підготовче провадження було закрито ухвалою від 21.09.2020 року, а справу призначено до розгляду по суті. 20.05.2021 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] (адвоката Гричаненка О.М.) було зупинено провадження у даній справі до вирішення спору про право власності по суті в іншій цивільній справі № 695/3685/17. Провадження у справі було відновлено лише 24.01.2025 року, після чого справа знову була призначена до розгляду по суті. Ухвалою суду від 20.10.2025 року було здійснено залучення Новодмитрівської сільської ради в якості правонаступника відповідача - виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради. Ні новозалучений правонаступник, ні третя особа (УДМС), не забезпечили явку своїх представників і не надали жодних відзивів чи пояснень, незважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Гричаненко О.М. скерував до суду заяву, у якій вказано, що рішенням суду від 30.08.2023 року у справі № 695/3685/17, спірне домоволодіння було остаточно визнано належним [PERSON] , яка на сьогодні є його власником. Це право підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав № 377620915 від 08.05.2024 року, яке додано до заяви. На підставі цих фактів стверджував про повну відсутність у [PERSON] будь-яких фактичних чи правових підстав вимагати зняття з реєстрації [PERSON] , оскільки вона є власником майна. [PERSON] надала до суду заяву, яка отримана судом 20.10.2025 згідно якої розгляд справи просила проводити за її відсутності, заперечувала проти задоволення позову. Позивач [PERSON] та його представник, у судове засідання не з`явились, згідно заяви, яка отримана судом 08.08.2022 представник позивача підтримав позов, наполягаючи на його задоволенні, просив проводити розгляд за їх відсутності. З огляду на неявку всіх сторін та третіх осіб, суд здійснює розгляд справи на основі доказів, що містяться в матеріалах справи. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що ним придбано 12.03.2018 об`єкти нерухомості, а саме: житловий будинок, загальною площею 243,6 кв. м., реєстраційний №790457371215; земельна ділянка, площею 0,1016 га, кадастровий номер 7121583502:11:002:0033, реєстраційний №656558471215; земельна ділянка, площею 0,2328 га, кадастровий номер 7121583500:16:001:0501, реєстраційний №137208171215; земельна ділянка, площею 0,25 га, кадастровий номер 7121583505:11:002:0508, реєстраційний №137178171215. Що стверджується доданим до матеріалів справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відносно житлового будинку (номер витягу 125921720) та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відносно земельних ділянок. 02.03.2018, тобто до того як позивач придбав вказане майно, посадовими особами виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області було зареєстровано [PERSON] в домоволодінні за адресою [ADDRESS] , на підставі її заяви від 02.03.2018р., яка додана до матеріалів справи. У вказаній заяві [PERSON] до Дмитрівської сільської ради, від 02.03.2018 підставою, яке дає право на проживання в житлі зазначено договір дарування від 11.12.2015 №2481, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Діонісьєвою А.Е.. Згідно доданої копії вказаного договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами від 11.12.20215 року [PERSON] (дарувальник) подарував [PERSON] (обдарована) житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №49688030 стверджується що [PERSON] є власником вказаного житлового будинку на підставі зазначеного договору дарування від 11.12.2015. При цьому реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 790457371215. Таким чином судом встановлено, що предметом спору у даній цивільній справі є визнання дій протиправними та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом зняття з реєстрації і виселення з домоволодіння, які кожна із сторін вважає своїм. Згідно з листом Дмитрівської сільської ради від 26.06.2018 житловому будинку, який згідно записів погосподарської книги Дмитрівської сільської ради №9, особовий рахунок № [NUMBER] належить [PERSON] був присвоєний номер 8 в зв`язку з упорядкуванням житлового фонду . Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з абз. 3 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням Згідно зі \~статтею 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. Порядок проведення реєстрації та зняття з реєстрації визначається також Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 02\~березня 2016\~року №\~207\~«Про затвердження\~Правил реєстрації\~місця проживання\~та Порядку\~передачі органами\~реєстрації інформації\~до Єдиного\~державного демографічного\~реєстру» (далі - Правила), які діяли на момент реєстрації відповідача в березні 2018 року. Пунктом 18 вказаних Правил визначено порядок подання документів та їх перелік необхідний для реєстрації місця проживання особи. Відповідно до п. 19 Правил працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання (або документа, до якого вносяться відомості про місце перебування, - у разі реєстрації місця перебування), особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про реєстрацію місця проживання/перебування (у разі потреби надає допомогу особі в заповненні бланка заяви) та наявність документів, необхідних для реєстрації місця проживання/перебування, про що ним вчиняється відповідний запис у цій заяві. Пунктом 26 передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: - заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; - рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; - свідоцтва про смерть; - повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; - інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Згідно з пунктом 27 Правил працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві. На підставі досліджених матеріалів справи, суд встановив, що [PERSON] при реєстрації свого місця проживання 02.03.2018 року подала до виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради заяву, в якій як підставу, що дає право на проживання у житлі, зазначила Договір дарування від 11.12.2015 року. Наявність такого договору є належним документом, що підтверджує право на проживання у житлі, згідно з вимогами статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та Правилами реєстрації місця проживання, що діяли на той момент. Факт того, що [PERSON] є власником вказаного житлового будинку на підставі цього Договору дарування, підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де зазначено її право власності та реєстраційний номер об`єкта, що збігається з об`єктом, який позивач пізніше намагався придбати. Відповідно, на момент проведення реєстрації [PERSON] мала законну підставу для проживання та реєстрації, оскільки була власником спірного домоволодіння. Реєстраційний орган (сільська рада) у 2018 році прийняв рішення про реєстрацію на підставі поданого [PERSON] документа, що підтверджував її право власності. Жодних переконливих доказів, які б спростовували ці обставини або містили інформацію про порушення реєстратором встановленого порядку, зокрема щодо перевірки належності чи дійсності документів на той момент (згідно з п. 19 Правил), матеріали справи не містять. Натомість, після проведення реєстрації, сільська рада листом від 26.06.2018 року лише упорядкувала житловий фонд, присвоївши домоволодінню [PERSON] адресу « [ADDRESS] ». З огляду на встановлений факт, відсутні підстави визнавати дії сільської ради щодо реєстрації місця проживання [PERSON] незаконними. Позовна вимога [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, що виражена у вимозі про скасування реєстрації та виселення [PERSON] ґрунтується виключно на його суб`єктивному праві власності та відсутності згоди попереднього власника [PERSON] на реєстрацію [PERSON] у вказаному домоволодінні. Однак судом встановлено, що рішенням суду у справі №695/3685/17, яке залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду, та яке набрало законної сили 14.03.2024 року встановлено, що договори між [PERSON] та [PERSON] 10.10.2017р., а також між [PERSON] та [PERSON] 14.10.2017р., укладались в період дії арешту майна та заборони його відчуження, що був застосовний на підставі ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.11.2016р., як забезпечення позову у справі №695/3204/16-ц. Вказані заходи забезпечення позову були скасовані ухвалою суду від 21.12.2017р.. З урахуванням вище викладеного, враховуючи укладання спірних правочинів купівлі-продажу під час дії арешту та обмежень проведення будь-яких реєстраційних дій на відчужуване майно, дані правочини є нікчемними відповідно до закону з моменту укладення, на підставі частини другої статті 215 Цивільного кодексу України. Також суд у даній справі врахував висновки експерта №74/19 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за заявою [PERSON] та висновок експерта №122/21 за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою [PERSON] відповідно до яких підпис від імені [PERSON] в договорі купівлі-продажу житлового будинку від 10.10.2017р. за №1036 та рукописний текст в технічній документації вказаного договору виконаний не [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] , у технічній копії договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0.2500 га, за №1039, кадастровий номер 7121583502:1:002:0508, та підпис від імені [PERSON] у технічній копії договору купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0.1016га, №1045, кадастровий номер 7121583502:11:002:0033 виконані не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] .. Відтак договори купівлі-продажу спірного житлового будинку та земельних ділянок, які призвели до подальшого відчуження майна, є нікчемними в силу закону (зокрема, згідно зі ст. 215, 228 ЦК України), оскільки були укладені в період дії судового арешту та заборони на відчуження. Крім того, наявність висновків почеркознавчих експертиз підтверджує, що [PERSON] не підписувала ці договори, що додатково свідчить про вибуття майна з її володіння поза її волею. Наслідком нікчемності цих правочинів є те, що [PERSON] не набув права власності на спірне майно, а отже, і [PERSON] , як наступний набувач з прилюдних торгів, не набув законного права власності на це майно. Оскільки право власності на спірне домоволодіння остаточно визнано за [PERSON] (що додатково підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав № 377620915 від 08.05.2024 року про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на підставі рішення суду), [PERSON] не є власником спірного майна. Відтак, вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні його нерухомим майном шляхом зняття з реєстрації та виселення [PERSON] є безпідставними, адже сама [PERSON] є законним власником домоволодіння і відповідно має безумовне право на проживання та реєстрацію у ньому. [PERSON] не має відповідного права власності, порушення якого він просить усунути. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки у задоволенні позову суд відмовляє повністю то витрати по оплаті судового збору, у відповідності до ст. 141 ЦПК України суд залишає за позивачем. За таких підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: dismissed