Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

29 серпня 2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що [PERSON] в період з 11 квітня 2015 року по 15 травня 2018 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, а [INFO] у відповідача народилась дитина дочка [PERSON] , батьком якої в актовому записі про народження дитини записано відповідача. В той же час, ще з кінця 2015 року [PERSON] з відповідачем припинили проживати разом, а також фактично прикинили шлюбно-сімейні відносини. Відповідач ще в 2015 році припинив своє навчання у Дніпровській медичній академії та виїхав за межі України. Разом з тим, з 2016 року позивач став проживати разом із [PERSON] , саме під час такого спільного проживання і наражилась вказана дитина, фактичним батьком якої є позивач, а відповідач записаний батьком при народженні цієї дитини лише на підставі ст.122 ч.2 СК України, оскільки дитина народжилась до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу відповідача та [PERSON] . За таких обставин позивач, стверджуючи, що саме він є біологічним батьком дитини, звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд визнати його батьком дитини, виключивши з актового запису про народження дитини відомості про відповідача, як батька дитини, із внесенням відомостей про позивача, як батька дитини, змінивши при цьому прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », а по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Також позивач просив суду зобов`язати орган ДРАЦ видати нове свідоцтво про народження дитини. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу відповідний строк для усунення виявлених недоліків його позову. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2024 року у зв`язку із повним та своєчасним усуненням позивачем виявлених недоліків його позову позовну заяву прийнято д о розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2025 року частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2025 року задоволено частково клопотання представника позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. Цією ухвалою провадження у справі зупинено на час проведення призначеної судової експертизи. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 07 травня 2025 року провадження у справі поновлено, оскільки матеріали цивільної справи повернулись до суду з експертної установи без виконання ухвали суду про призначення у справі відповідної експертизи через неявку третьої особи [PERSON] разом з дитиною для проведення експертизи. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 10 червня 2025 року, постановленою без оформлення окремого документу, однак із зазначенням у протоколі судового засідання, підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. В останнє судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в ході розгляду справи свої позовні вимоги підтримував в повному обсязі, надав суду додатково письмові пояснення, в яких із посиланням на норми цивільного процесуального законодавства та правові висновки Верховного Суду просив суд взяти до уваги, що третя особа у справі [PERSON] знала про призначену судом експертизу, однак на неї з дитиною свідомо не з`явилась, що перешкодило проведенню експертизи, а отже є підставою для трактування такої неявки на користь позивача. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечував. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову в повному обсязі з підстав та за обставин, викладених у позові і встановлених судом, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву не скористався, жодних заяв/клопотань до суду не подавав. Третя особа [PERSON] , її представник у судові засідання з розгляду справи по суті не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись, натомість під час підготовчого провадження у справі проти прозову заперечували, як і проти призначення у справі відповідної судової молекулярно-генетичної експертизи. Третя особа відповідний територіальний орган ДРАЦС в судове засідання не з`явився, натомість надіслав до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності. За таких обставин у відповідності до ст.ст.211, 223, 240, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання за наведеної явки учасників справи та здійснити розгляд справи по суті в заочному порядку відповідно до Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Вислухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини сторін. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач та третя особа у справі [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 11 квітня 2015 року по 15 травня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією заочного рішення суду про розірвання шлюбу. 02 серпня 2018 року, тобто до спливу десяти місяців після розірвання вищевказаного шлюбу, народилась [PERSON] , матір`ю якої записано третю особу у справі [PERSON] , а батьком відповідача, про що Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області складено актовий запис №1060 від 14 серпня 2018 року. Викладене підтверджується копією свідоцтва про народження, копією відповідного актового запису. Судом також встановлено, що третя особа у даній справі [PERSON] у вересні 2019 року зверталась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська як позивач із позовом до [PERSON] , треті особи [PERSON] , Амур-Нижньодніпровський районний у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, про виключення з актового запису відомостей про батька дитини. У своєму позові [PERSON] просила суд зобов`язати Амур-Нижньодніпровський районний у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису №1060 від 14 серпня 2018 року про народження [PERSON] , а саме виключити відомості про батька дитини [PERSON] , вказавши у графі батьком дитини [PERSON] , який є позивачем у даній справі, що розглядається. За даним позовом було відкрито провадження у цивільній справі за №199/6641/19. У зазначеному позові [PERSON] посилалась на те, що вона з початку 2016 року припинила проживати з відповідачем [PERSON] , сімейно-шлюбні відносини між ними були припинені також з означеної дати. Крім того [PERSON] послалась в означеному позові, що дитина [PERSON] , [INFO] , народилась саме від спільного проживання зі [PERSON] . Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2019 року у зв`язку із повторною неявкою позивача зазначену позовну заяву залишено без розгляду. Викладене підтверджується копією позову, копією ухвали суду. Матеріали цивільної справи містять фотографію позивача та [PERSON] у пологовому будинку разом із новонародженим немовлям, чисельні фотографії позивача разом із дитиною дівчинкою, а також фотографії позивача та [PERSON] із дитиною тією ж дівчинкою у різний періоду віку останньої. Крім того, матеріали справи також містять декілька відеозаписів позивача разом із тією ж дитиною, що і на зазначених фотографіях. Характер, зміст фотографій та відеозаписів свідчать про наявність теплих, дружніх, близьких взаємовідносин між дитиною та позивачем, які можуть бути притаманними і відносинам між батьком та дитиною. Ухвалою суду від 07 лютого 2025 року у даній цивільній справі за клопотанням сторони позивача призначалась судова молекулярно-генетична експертиза для підтвердження або спростування батьківства позивача щодо дитини [PERSON] , [INFO] . При вирішенні клопотання про призначення означеної експертизи та оголошенні ухвали про призначення такої експертизи третя особа у справі [PERSON] , її представник були присутніми, про необхідність явки до експертної установи для участі у експертизі (відібрання зразків для дослідження) третя особа [PERSON] повідомлялась, крім того на адресу вказаної третьої особи направлялись виклики/повідомлення про необхідність явки до експертної установи з дитиною для проведення призначеної судом експертизи. В той же час, [PERSON] разом з дитиною до експертної установи так і не з`явилась повторно, внаслідок чого матеріали цивільної справи були повернуті до суду з експертної установи без виконання ухвали суд про призначення експертизи. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованою постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція про права дитини), Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (далі Правила державної реєстрації), Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 (далі Правила внесення змін). Так, за змістом ст.ст.9, 15, 16 ЦК України, ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Різновидами способів захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є встановлення, припинення, зміна правовідношення. Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також у випадках, встановлених законом, з рішення суду. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Аналогічні положення викладені в ст.5 СК України. Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122, 125 СК України. Нормою ст.122 ч.ч.1, 2 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Схожі за змістом положення містить п.20 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації. Положеннями ст.133 СК України передбачено, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини. Положеннями ст.125 ч.2 п.3 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно ст.129 ч.1 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Положеннями ст.128 ч.2 СК України визначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. В свою чергу, за змістом ст.ст.12, 76, 81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Нормою ст.134 СК України передбачено, що на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно п.20 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. В свою чергу, за змістом пп.2.13.1 п.2.13, пп.2.16.2, 2.16.4, 2.16.7 п.2.16 Правил внесення змін підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, окрім іншого, є рішення суду про визнання батьківства (материнства), виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. За наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. На підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За змістом ст.7 СК України, ст.3 Конвенції про права дитини регулювання сімейних відносин, зокрема судами, має здійснюватися з максимально можливим та першочерговим урахуванням і забезпеченням інтересів дитини. За змістом ст.ст.7, 9 Конвенції про права дитини, ст.ст.11, 14 Закону України «Про охорону дитинства» дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування, проживати разом з батьками. Дитина та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятками, передбаченими законом. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в ході розгляду справи на підставі таких доказів фактичні обставини спірних правовідносин сторін в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, а отже і про можливість задоволення позову, однак часткового, виходячи з наступного. Так, згідно наведених судом вище норм законодавства особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. При цьому вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про такого чоловіка, як батька дитини, з актового запису про народження дитини шляхом внесення відповідних змін до означеного актового запису про народження дитини, в тому числі і шляхом внесення відомостей про дійсного біологічного батька дитини. У своїх рішеннях ЄСПЛ вказав, що в подібних справах має враховуватися справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. Усі рішення щодо найкращих інтересів дитини повинні мати надзвичайне значення (§23 рішення). ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини (рішення від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» («Kautzor v. Germany»), від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» («Ahrens v. Germany»). Обов`язковою передумовою для звернення до суду із вищевказаним позовом про визнання батьківства, виключення з актового запису про народження дитини відомостей про чоловіка, як батька дитини, та внесення відомостей до актового запису про народження дитини про дійсного її біологічного батька є наявність кровного споріднення між особою, яка вважає себе батьком, і дитиною. Доведення такого кровного споріднення є і обов`язковою умовою та підставою для задоволення відповідного позову. Доказами у даній категорії цивільних справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial