Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

У жовтні 2025 позивач [PERSON] через свого представника адвоката Печененка Сергія Миколайовича, звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати залишити за позивачем. В обґрунтування позову вказано, що з 10.03.2022 позивач з відповідачем перебувають у зареєстровано шлюбі, спільних дітей не мають. Сторони разом не проживають, сімейне життя погіршилось, зникло взаєморозуміння та повага, а також існують різні погляди на сімейне життя та цінності. 16.10.2025 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 25.11.2025. 23.10.2025 через канцелярію суду надійшла заява відповідача [PERSON] про розгляд справи без його участі, просить не призначати строк на примирення та визнає позовні вимоги в повному обсязі. 25.11.2025 через канцелярію суду від адвоката Печененка С.М. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить не призначати строк для примирення. Сторони в судове засідання не з`явились, в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. З 10.03.2022 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 268, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] .\~ Згідно наявних у справі письмових відомостей сторони зареєстровані за різними адресами проживання. У справі відсутні відомості про наявність у сторін спільних дітей.\~ При вирішенні справи суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що з позовна заява про розірвання шлюбу надійшла до суду 08.10.2025, сторони для надання пояснень в судове засідання не з`явились, в поданих до суду заявах позивач підтримала позов, а відповідач позов визнав. Будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи на адресу суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved