Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

21 жовтня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитними договорами № 4368115 від 13 вересня 2021 року у загальному розмірі 26\~915,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 13\~000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 13 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі було укладено Договір № 4368115, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальникові кредит у розмірі 3\~500,00 грн., видача кредиту здійснюється безготівково шляхом переказу коштів на картковий рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом 2\~100,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальникові кредитні кошти. Строк виконання зобов`язань за договором настав, однак відповідач свої зобов`язання не виконав, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 28 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір № 28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором № 4368115. 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором № 4368115. Загальний розмір заборгованості за договором № 4368115 від 13 вересня 2021 року, який підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 26\~915,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3\~500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 23\~415,00 грн. Крім того, у зв`язку з розглядом даної справи позивач поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 13\~000,00 грн. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» вимушено звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 22 жовтня 2025 року. 31 жовтня 2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач дійсно отримав кредит, здійснив 23 платежі, але через складні життєві обставини та відсутність стабільного доходу не мав змоги продовжувати виплати, однак не ухиляється від зобов`язань і готовий поступово погашати борг у межах своїх можливостей. Вважає, що нарахована сума боргу є надмірною, враховуючи значний строк прострочення, воєнний стан в Україні та його матеріальне становище. Крім того, просив розглянути справу за його відсутності. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до\~статті 638\~ЦК України\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними\~умовами договору\~є умови\~про предмет\~договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду,\~а також\~усі ті\~умови,\~щодо яких\~за заявою\~хоча б\~однієї із\~сторін має\~бути досягнуто\~згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що 13 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 4368115, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк 30 днів з 13 вересня 2021 року надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 3\~500,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит і сплатити комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом до 13 жовтня 2021 року. Відповідно до п. 1.5.2, 1.6 вищевказаного договору, проценти за користування кредитом - 2\~100, грн., які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором фіксована (а.с. 45-49). Згідно з п. 6.1 договору про споживчий кредит № 4368115 від 13 вересня 2021 року, кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до п. 6.2 даного Договору, розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника. Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником Товариству. У пункті 2.4.1 кредитного договору закріплено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є\~правомірним,\~якщо його\~недійсність прямо\~не встановлена\~законом або\~якщо він\~не визнаний\~судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитодавець ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлені договором грошові кошти, шляхом переказу грошових коштів на картковий рахунок позивальника, відповідно до умов пункту 2.1 договору про споживчий кредит № 4368115 від 13 вересня 2021 року, що підтверджується копією довідки від 14 липня 2024 року, виданою ТОВ «ФК «Єлаєнс» (а.с. 15). Отже, судом встановлено, що відповідач отримав у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла заборгованість. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі\~статтею 514\~ЦК України - до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон не вимагає, щоб при заміні кредитора, новий кредитор укладав з боржниками договір. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. В подальшому, 28 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» як клієнтом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» як фактором було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило за плату на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» право грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4368115 від 13 вересня 2021 року, укладеним з [PERSON] (а.с. 33-37). Того ж дня, тобто 28 грудня 2021 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було підписано Акт приймання-передавання Реєстру Боржників за договором факторингу № 28-12/2021-72 від 28 грудня 2021 року (а.с. 39). Згідно з реєстром боржників до Договору факторингу № 28-12/2021-72 від 28 грудня 2021 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 4368115 від 13 вересня 2021 року, у загальному розмірі 16\~765,00 грн., з яких: 3\~500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 13\~265,00 грн. заборгованість за процентами, (а.с. 41-44), що також підтверджується Відомостями про щоденні нарахування та погашення, які здійснені ТОВ «Мілоан» (а.с. 16-17). В подальшому, 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило за плату на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» право грошової вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4368115 від 13 вересня 2021 року, укладеним з [PERSON] (а.с.50-55). Того ж дня, тобто 10 січня 2023 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року (а.с. 63). Згідно з реєстром боржників від 10 січня 2023 року до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» перейшло право вимоги за кредитним договором № 4368115 від 13 вересня 2021 року, у загальному розмірі 26\~915,00 грн., з яких:\~заборгованість за основним зобов`язанням 3\~500,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 23\~415,00 грн. (а.с. 65-68), що також підтверджується розрахунком заборгованості станом на 10 січня 2023 року, складеним Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (а.с. 31). Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» є правонаступником та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, укладеним з [PERSON] . Новий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» додатково заборгованість [PERSON] не нараховував, згідно з розрахунком заборгованості станом на 26 вересня 2025 року, складеним ТОВ «Коллект Центр», заборгованість відповідача становить 26\~915,00\~грн.,\~з яких:\~заборгованість\~за основним\~зобов`язанням (за\~тілом кредиту)\~ 3\~500,00\~грн.;\~заборгованість за\~нарахованими процентами\~на дату\~відступлення права\~вимоги \~23\~415,00\~грн (а.с.\~32). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач заборгованість за вищезазначеним кредитним договором так і не сплатив. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту. Надаючи оцінку розрахунку заборгованості проведену позивачем суд вважає за необхідне зазначити наступне. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, суд виходить з того, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведене спонукає до висновку, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Як зазначалось, умовами кредитного договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 3\~500,00 грн. строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 13 жовтня 2021 року. Разом з тим у п. 2.3.1.1. кредитного договору його сторони погодили, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Однак, доказів на підтвердження виконання відповідачем умов обумовлених п. 2.3.1.1 кредитного договору або вчинення дій передбачених розділом 6\~Правил матеріали справи не містять, а, отже, погоджений сторонами строк кредитування залишається незмінним - до 13.10.2021 року. Як видно зі змісту пп. 1.5.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом становлять 2\~100,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Отже, встановлені у справі фактичні обставини вказують на те, що у відповідача виникло зобов`язання зі сплати процентів за кредитним договором у розмірі, що розрахований за визначеною у договорі ставкою за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, та яке згідно з п.п. 1.5.2 договору складає 2\~100,00 грн. Подальше, тобто поза строком кредитування, нарахування TOB «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» процентів за користування відповідачем кредитними коштами за кредитним договором є безпідставним, та таким, що суперечить умовам укладеного договору. Суд при вирішенні даної справи виходить з того, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 5\~600,00 грн., з яких: 3\~500,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 2 100,00 грн. сума заборгованості за відсотками. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» правничу допомогу у вказаній справі надавало Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс», що підтверджується Договором № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року (а.с. 36 (зворотній бік) - 37) та Заявкою на надання юридичної допомоги № 114 від 07 червня 2024 року (а.с. 77). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень,\~наведених у\~п.\~48\~Постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~«Про застосування\~судами законодавства\~про судові\~витрати у\~цивільних справах»\~від 17.10.2014\~року №10\~визначено,\~що підстави,\~межі та\~порядок відшкодування\~судових витрат\~на правову\~допомогу,\~надану в\~суді регламентовано\~ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. 30 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було підписано Витяг з Акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року, в якому зазначено, що вартість послуг з надання правової допомоги становить 13\~000,00 грн. (а.с. 83). Позивач дійсно отримав правову допомогу від Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс», а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 13 000,00 грн., а також витрачений на вказані послуги час (5 годин) є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість послуг з надання професійної правничої допомоги у вказаній справі є очевидно завищеною та такою, що не відповідає складності виконаних адвокатом робіт. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial