Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

В жовтні 2025 року [PERSON] , звернулась до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом. В обгрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 20 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] (відчужувачі) і [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач-2) були укладені два спадкові договори, посвідчені приватним нотаріусом Шандибою Л.І. За їх умовами набувачі зобов`язалися виконувати розпорядження відчужувачів і після смерті останнього з подружжя набувають право власності на земельну ділянку кадастровий № 3223186800:04:010:0029 та садовий будинок [ADDRESS] . Обома договорами на набувачів покладено обов`язок організувати поховання відчужувачів за християнськими звичаями та встановити пам`ятники у визначені строки. Одночасно нотаріусом накладено заборону на відчуження зазначеного майна, яка зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Заборона на відчуження садового будинку [ADDRESS] в СТ «Арсеналець-7» зареєстрована 20.05.2009 приватним нотаріусом Шандибою Л.І. та відображена в Державному реєстрі речових прав. Після смерті [PERSON] 02.12.2020 року була відкрита спадкова справа, однак спадщина не оформлена. Відповідно до умов спадкових договорів право на майно мало перейти до [PERSON] , проте вона спадщину не прийняла, у зв`язку з чим садовий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий № 3223186800:04:010:0029 залишаються зареєстрованими за померлим. Позивачка не може успадкувати це майно, оскільки воно не входить до складу спадщини за наявності спадкових договорів. Неприйняття спадщини Відповідачкою-1 є істотним порушенням умов договорів, що зумовлює втрату ними предмета та обґрунтовує вимогу про їх розірвання і зняття заборон. В зв`язку з цим, позивачка вимушена була звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання з викликом учасників та витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шандиби Людмили Іванівни копію спадкової справи. 17.11.2025 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовує, тим що з моменту укладення спадкових договорів минуло понад 15 років, а з урахуванням змін соціально-економічної ситуації та запровадження воєнного стану їх виконання у редакції 2009 року втратило інтерес для сторін. Через відсутність дій [PERSON] , щодо перереєстрації майна [PERSON] перебуває у стані правової невизначеності. Сторони домовилися здійснити спадкування в межах спадкової справи, однак для цього необхідним є розірвання спадкових договорів і зняття заборон на відчуження. У зв`язку з цим представник [PERSON] визнає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та просить суд задовольнити їх у повному обсязі. 17.11.2025 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовує, тим що з часу укладення Спадкового договору-1 та Спадкового договору-2 минуло понад 15 років, а з урахуванням змін соціально-економічної ситуації в державі та дії воєнного стану їх виконання у редакції 2009 року втратило практичний сенс для сторін, у зв`язку з чим [PERSON] , не вчиняються дії щодо перереєстрації нерухомого майна, що призвело до правової невизначеності для набувачів. За таких умов сторони дійшли згоди здійснити спадкування в межах спадкової справи, що потребує попереднього розірвання спадкових договорів та зняття обтяжень з нерухомого майна. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, заяв, клопотань чи заперечень суду не подала. В підготовчому судовому засіданні представник позивача, вимоги зазначені в позовній заяві підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача зазначив про визнання позову. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що 20 травня 2009 року між [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON] , з другої сторони, був укладений Спадковий договір, відповідно до умов якого [PERSON] та [PERSON] зобов?язалася виконувати розпорядження [PERSON] та [PERSON] , і в разі смерті одного з подружжя, що настане пізніше, набувають право власності на майно, що є спільною сумісною власністю і зареєстроване за [PERSON] , а саме на земельну ділянку кадастровий номер № 3223186800:04:010:0029, площею 0,098 га, в садовому товаристві «Арсеналець-7» Обухівського району Київської області, цільове призначення - для ведення садівництва. Спадковий був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І., і зареєстрований в реєстрі за № 1870. Відповідно до п 2.1. розділу 2 Спадкового договору-1 від 20.05.2009 року, зареєстрованого в реєстрі № 1870, на [PERSON] та [PERSON] , як на набувачів, покладалися такі обов?язки - у разі смерті ВІДЧУЖУВАЧІВ, НАБУВАЧІ зобов?язані організувати їх поховання за християнськими звичаями та після спливу одного року після смерті кожного з ВІДЧУЖУВАЧІВ, але не пізніше 6 місяців після спливу річного строку, встановити на могилі пам`ятник.». 20 травня 2009 року між [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] (Позивач) і [PERSON] , з другої сторони, був укладений ще один Спадковий договір, відповідно до умов якого [PERSON] та [PERSON] зобов?язалася виконувати розпорядження [PERSON] та [PERSON] , і в разі смерті одного з подружжя, що настане пізніше, набувають право власності на майно, що є спільною сумісною власністю і зареєстроване за [PERSON] , а саме на садовий будинок [ADDRESS] . Спадковий договір-2 був також посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І. і зареєстрований в реєстрі за №1869. Відповідно до п 2.1. розділу 2 Спадкового договору-2 від 20.05.2009 року, зареєстрованого в реєстрі № 1869, на [PERSON] та [PERSON] , як на набувачів, покладалися такі обов?язки - у разі смерті ВІДЧУЖУВАЧІВ, НАБУВАЧІ зобов?язані організувати їх поховання за християнськими звичаями та після спливу одного року після смерті кожного з ВІДЧУЖУВАЧІВ, але не пізніше 6 місяців після спливу річного строку, встановити на могилі пам`ятник.». Водночас з укладенням Спадкового договору-1 та Спадкового договору-2, Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л.І. в їх тексті було зроблено застереження про те, що на майно, на зазначене у відповідних спадкових договорах, накладається заборона на відчуження. Як вбачається з копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.07.2025 року, заборона на відчуження земельної ділянки кадастровий номер № 3223186800:04:010:0029, площею 0,098 га, в садовому товаристві «Арсеналець-7», Обухівського району Київської області, яка була зареєстрована приватним нотаріусом КМНО Шандибою Л.І. у реєстрі за №1871/3, відображається у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у розділі «Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна», як заборона на нерухоме майно, що зареєстрована 20.05.2009 року за № 8733727 реєстратором - Приватним нотаріусом Шандибою Л.І. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виданим 04.12.2020 року, відповідний актовий запис №21656. В листі приватного нотаріуса КМНО Шандиби Л.І. № 106/01-16 від 31.07.2025 року повідомляється, що у зв?язку зі смертю [PERSON] , [INFO] нею була заведена спадкова справа 2/2021 щодо майна померлого. Заяви про прийняття спадщини подали: дружина померлого - [PERSON] та його дочка - [PERSON] . Спадщина нотаріусом не видавалась. Згідно п. п. 2.1. розділу 2 Спадкового договору-1 від 20.05.2009 року та п. 2.1. розділу 2 Спадкового договору-2 від 20.05.2009 року, спадщина після смерті [PERSON] мала перейти до другого з подружжя відчужувачів, тобто до [PERSON] . В той же час, [PERSON] до цього часу спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, тому майно померлого у вигляді садового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки кадастровий номер № 3223186800:04:010:0029 відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майна залишається зареєстрованим на ньому. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 1302 ЦК України, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Відповідно до ст. 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити спадщини певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття або після її відкриття. Розірвання спадкового договору може відбуватися як відповідно до спеціальних норм ЦК України, так і відповідно до загальних норм цього кодексу щодо розірвання договорів будь-якого виду. Згідно з ч. 2 ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. В той же час, згідно загальної норми ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13 зроблено висновок, що «оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об?єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб?єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дає змоги потерпілій стороні отримати те, на що вона обґрунтовано розраховувала під час укладення договору, а також встановити, чи є дійсно істотною різниця між очікуваним результатом договору та тим, що сторона фактично отримала. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 914/2649/17 (провадження № 12-216г18) зазначено: «Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін до договору або про його розірвання, який підлягає вирішенню судом, є обставини, передбачені частиною другою статті 651 ЦК України. Такі обставини виникають унаслідок фактів і подій, прямо визначених цією нормою, які зумовлюють правову невизначеність у суб`єктивних правах чи інтересах сторін. Зазначені підстави та умови є однаковими незалежно від суб`єктного складу правовідносин (за участю фізичних чи юридичних осіб) та їх правової природи (цивільної чи господарської). Право особи на звернення до суду з вимогою про внесення змін до договору або його розірвання у передбачених законом випадках відповідає статті 16 ЦК України та не може ставитися в залежність від поінформованості чи волевиявлення іншої сторони». Позивачка наполягає на розірванні Спадкового договору, оскільки тривале неприйняття Відповідачкою спадщини призвело до відсутності предмета договору та фактичної неможливості його виконання. Оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в цій частині позов належить задовольнити. Щодо зняття обтяжень з нерухомого майна, суд зазначає наступне. Обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, а саме садовий будинок було зареєстровано 20.05.2009 року за № 8733772 реєстратором - Приватним нотаріусом Шандибою Л.І. Обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, а саме земельну ділянку кадастровий №3223186800:04:010:0029 було зареєстровано 20.05.2009 року за №8733727 реєстратором - Приватним нотаріусом Шандибою Л.І. Наявність вказаних вище обтяжень створює Позивачці перешкоди у реалізації її прав спадкоємця, оскільки скасувати наявну заборону у позасудовому порядку неможливо через відсутність необхідних документів, що і стало підставою для звернення до суду з позовом у цій частині. Так згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна, або основної його частини. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з пунктом 5 Глави 15 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 року (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 6.1 Глави 15 Розділу ІІ Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що записи про обтяження майна, а саме а саме заборону на нерухоме майно у вигляді садового будинку [ADDRESS] , яке було зареєстровано 20.05.2009 за №8733772 реєстратором - Приватним нотаріусом Шандибою Л.І.; заборону на нерухоме майно у вигляді земельної ділянки кадастровий номер №3223186800:04:010:0029, площею 0,098 га, в садовому товаристві «Арсеналець-7» Обухівського району Київської області, яке було зареєстровано 20.05.2009 за №8733727 реєстратором - Приватним нотаріусом Шандибою Л.І., повинен бути знятий. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставить вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених при зверненні до суду с вищевказаним позовом.

Outcome: approved