Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Німець О.М., звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів. На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у романтичних стосунках з 2014 року. Від їхніх відносин народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З народження їхня спільна донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач регулярно бачиться з донькою, однак матеріальної допомогу на утримання дитини не надавав. Тому склалися обставини, які шкодять інтересам дитини. Вказує, що через це позивач звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів та 14.12.2021 судом було видано судовий наказ у справі №308/14645/21, яким стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 04.11 2021 та до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного судового наказу відділом державної виконавчої служби в місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження. Зауважує, що виконавцем вживалися заходи щодо виконання судового наказу у справі №308/14645/21, проте відповідач свідомо ухилявся від сплати аліментів. Поважні причини, що давали би підстави не сплачувати аліменти у відповідача відсутні. Станом на 31.07.2025 з вини відповідача виникла заборгованість із сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 83151,36 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості по статі аліментів №5-68262404 від 08.08.2025. Наголошує, що заборгованість із сплати аліментів у відповідача виникла за період з листопада 2021 року по дату звернення з даним позовом до суду. Розмір неустойки щодо сплати відповідачем аліментів у зв`язку із неналежним виконанням обов`язку щодо утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.12.2021 у справі №308/14645/21 складає 573124,02 грн, про що надано розрахунок. На підставі наведеного, представник позивача просить суд у зв`язку із виниклою заборгованістю із сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] та користь [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі 573124,02 грн. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, при цьому остання надіслала заяву, згідно з якою позивач підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, з огляду на що просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглянути справу без їхньої участі. Відповідач у судові засідання, призначені на 16.10.2025 та 26.11.2025 повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судової повістки про виклик в суд рекомендованими поштовими відправленнями. Відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За приписами частини першої, другої, восьмої статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами існують правовідносини щодо сплати аліментів, що підтверджується судовим наказом, виданим Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 14.12.2021 у справі №308/14645/21, згідно з яким стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 04.11 2021 та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач є боржником за виконавчим провадженням. Наявність заборгованості зі сплати аліментів підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів у ВП №68262404 від 08.08.2025, складеним старшим державним виконавцем Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області. Станом на 31.07.2025 заборгованість зі сплати аліментів становить 83151,36 грн. Факт несплати аліментів з боку відповідача, а також відсутність обставин, які б виправдовували таке невиконання, не спростовані. З наданого позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів вбачається, що такий розрахунок здійснений за період з 01.12.2021 по 01.08.2025 та загальний розмір заборгованості становить 573124,02 грн. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Частинами 1, 2 ст. 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто, відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. При цьому, стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі №569/14819/19 (провадження №61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18). Також Верховний Суд у постанові від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21 визначив, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У даному випадку судом встановлений факт наявності заборгованості, на яку розрахована пеня, та який не спростований відповідачем, на підставі чого суд дійшов висновку, що розрахунок пені є арифметично та методологічно правильним, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 573124,02 грн є правомірними та обґрунтованими. Разом з тим, розрахунок неустойки (пені), наданий позивачем, не враховує обмеження, передбачене ч. 1 ст. 196 СК України. Судом враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц, та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 щодо порядку обчислення пені та розуміння формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості». Зокрема, Верховний Суд зазначив, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Як встановлено судом, відповідачем допущено прострочення сплати аліментів у розмірі 83151,36 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості у виконавчому провадженні. Розрахунок позивача щодо розміру пені в розмірі 573124,02 грн перевищує сукупний розмір заборгованості, є не обґрунтованим і не відповідає вимогам ч. 1 ст. 196 СК України. Тому, з урахуванням того, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, одержувач аліментів має право на стягнення 83151,36 грн пені. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У частині 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Таким чином, беручи до уваги, що розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 83151,36 грн, суд дійшов висновку щодо часткового задоволенню позову та стягнення пені у розмірі суми заборгованості, а саме 83151,36 грн. За змістом позовної заяви представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати. Відповідно до ст.\~133\~ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст.\~141\~ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. Крім того, представником позивача до позовної заяви додано докази про надану правничу допомогу та понесені позивачем витрати на правничу допомогу. Статтею 137\~ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 03.04.2025 між [PERSON] (клієнт) та Німець О.М. (адвокат) укладено договір №026-04/25 про надання правничої допомоги. Згідно з описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом за укладеним з [PERSON] договором №026-04/25 від 03.04.2025 про надання правничої допомоги у справі про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів деталізовано відповідні послуги, що надаватимуться клієнту, зазначено їх вартість, загальний розмір якої склав 15000,00 грн. Оплату послуг на професійну правничу допомогу підтверджено платіжною інструкцією від 19.08.2025 на суму 15000,00 грн. З урахуванням часткового задоволення позову з відповідача на користь позивача належить до стягнення відповідно до положень ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог 2175,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial