Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У вересні 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, в результаті утворилась заборгованість у розмірі 31452,00 грн. З урахуванням викладеного, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 11.11.2025 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.06.2024 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №100337480. Факт укладення договору підтверджується: розміщенням індивідуальної частини договору в особистому кабінеті позичальника; підтвердженням акцепту шляхом введення одноразового ідентифікатора, надісланого на номер телефону відповідача; платіжним документом про перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 10 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 11-12 Закону України «Про електронну комерцію» договір про споживчий кредит може укладатися в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з ч. 3 ст. 12 зазначеного Закону, використання одноразового ідентифікатора є належним способом підписання електронного договору. Суд вважає подані позивачем докази належними та допустимими й такими, що підтверджують укладення електронного кредитного договору між сторонами. Відповідачем не спростовано факту реєстрації на сайті кредитодавця, входу до особистого кабінету, отримання одноразового ідентифікатора та перерахування йому грошових коштів. Отже, кредитодавець належно виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит у повному обсязі. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 629 Цивільного кодексу України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у строки, визначені договором. Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів і комісій у строки, установлені договором. З наданої позивачем виписки з особового рахунку вбачається наявність заборгованості у розмірі 31 452 грн, яка складається з: 10 000 грн - основний борг; 15 302 грн - заборгованість за відсотками; 1 150 грн - комісія; 5 000 грн - штрафні (пеня/проценти) за порушення строків виконання зобов`язання. Відповідач не подав доказів сплати заборгованості або оспорення її розміру. Натомість поданий позивачем розрахунок відповідає умовам договору та є належним доказом відповідно до ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги. 24.09.2024 між первісним кредитором ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т. У Реєстрі боржників до цього договору містяться відомості про кредитний договір №100337480, що дає підстави вважати, що право вимоги щодо боргу відповідача перейшло до позивача. Подання позивачем витягу з Реєстру боржників відповідає вимогам ч. 2 ст. 95 ЦПК України, оскільки повний реєстр містить персональні дані інших боржників, що не підлягають поширенню відповідно до Закону України «Про захист персональних даних». Відповідач не надав доказів на спростування факту переходу права вимоги чи недійсності договору відступлення. Отже, позивач є належним кредитором у цьому зобов`язанні та має право вимоги до відповідача. За викладених обставин суд приходить до висновку, що кредитний договір укладено у відповідності до вимог Закону, кредитні кошти відповідачу надані, відповідач свої зобов`язання не виконав, наявна заборгованість підтверджується письмовими доказами, позивач довів перехід до нього прав вимоги. З огляду на ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 610, 629, 1054 ЦК України, ст. 13 Закону «Про споживче кредитування», ст.ст. 11, 12 Закону «Про електронну комерцію», а також беручи до уваги усталену практику Верховного Суду щодо електронних договорів і відступлення прав вимоги, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доказовість заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи не містять доказів погашення заборгованості або заперечень відповідача. Подані докази підтверджують наявність боргу та порушення відповідачем умов договору. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При задоволенні позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір при зверненні до суду з даним позовом у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., що відповідатимуть принципу розумності та пропорційності.

Outcome: approved