Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

08.09.2025 представник позивача ТОВ "СВЕА\~ФІНАНС"звернувся\~до суду\~з позовною\~заявою,\~в якій\~просив стягнути\~з \~ [PERSON] \~ на\~користь \~позивача \~заборгованість за\~ \~Договором №\~1567446\~від 13.06.2024 у розмірі 35 639 ( тридцять п`ять тисяч шістсот тридцять дев`ять) грн 99 коп, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 13.06.2024 між ТОВ « СЕЛФІ КРЕДИТ» та позичальником [PERSON] було укладено Договір № 1567446 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов даного Договору ТОВ « СЕЛФІ КРЕДИТ» надало позичальнику грошові кошти в сумі 8 000,00 грн шляхом їх перерахування на картку позичальника за № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту Кредит надано строком на 350 днів зі сплатою стандартної процентної ставки 1,5 % в день, яка застосовується у межах строку кредитування. ТОВ « СЕЛФІ КРЕДИТ» виконала взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти. Натомість відповідач порушив умови кредитування і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а лише частково здійснив оплату 07.07.2024 у сумі 3 000,01 грн. 20.01.2025 між ТОВ «Селфі кредит» та позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» ( попередня назва - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено Договір факторингу № 01.02-01/25, відповідно якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором № 1567446 від 13.06.2024 відповідно Реєстру боржників . Загальний розмір заборгованості відповідача за Договором № 1567446 від 13.06.2024 становить 35 639,99 грн, з яких 7 999,99 грн заборгованість за основним боргом, 23 640,00 грн заборгованість по несплачених відсотках, 4 000,00 грн пеня. Оскільки відповідач не погашає кредит та не сплачує відсотки та інші кредитні платежі змушені звернутися до суду. 11.09.2025 після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений рекомендованою поштою, про причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Відповідно до вимог ч.1\~ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. З`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне. Судом встановлено,\~що 13.06.2024 між ТОВ « СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір № 1567446 про надання споживчого кредиту за продуктом NewShort шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису. Відповідно до умов даного Договору ТОВ « СЕЛФІ КРЕДИТ» надає позичальнику грошові кошти у кредит в розмірі 8 000,00 грн, а споживач [PERSON] зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки. Строк кредиту 350 днів з періодичністю сплати процентів кожні 25 днів за стандартною ставкою 1,5 % в день. Сторони дійшли згоди щодо умов договору. Невід`ємною частиною Договору є Додаток № 1 Графік платежів, Додаток №2 Інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг, Паспорт кредиту, Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ « СЕЛФІ КРЕДИТ». Матеріали справи містять докази щодо надання ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відповідачу [PERSON] грошових коштів у кредит у сумі 8 000,00 грн від 13.06.2024, що вбачається з повідомлення ТОВ «ПЕЙТЕК», фінансової компанії, яка здійснює платіжні послуги з переказу коштів. Крім цього встановлено, що відповідач [PERSON] частково сплатив кошти в рахунок погашення кредиту 07.07.2024 в сумі 3 000,01 грн, тобто вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття ним умов кредитного договору та визнання ним боргу. 20.01.2025\~між \~ТОВ «\~СЕЛФІ КРЕДИТ»\~та позивачем\~ ТОВ\~ "СВЕА\~ФІНАНС" ( попередня назва - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено Договір факторингу № 01.02-01/25, відповідно якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором № 1567446 від 13.06.2024 відповідно Реєстру боржників ( копія витягу з реєстру боржників, № 619) . Відповідно до реєстру боржників та довідки-розрахунку станом на 20.01.2025 заборгованість відповідача за Договором № 1567446 від 13.06.2024 становить 35 639,99 грн, з яких 7 999,99 грн заборгованість за основним боргом, 23 640,00 грн - заборгованість по несплачених відсотках, 4 000 грн пеня. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова\~від зобов`язання\~не звільняє\~винну сторону\~від відповідальності\~за порушення\~зобов`язання. За вимогами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Аналіз вказаних норм свідчить, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок\~передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.\~Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)\~(ч.1 ст. 1077 ЦК України). \~ \~ \~ \~Згідно з частинами першою-четвертою статті\~12, частинами першою п`ятою, шостою статті\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі\~статтею 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Відповідно до п. 5 ч. 3 частини третьої\~статті 2 ЦПК України\~однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність. Відповідно до частин першої - третьої статті 2\~ЦПК України \~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру ( постанова від 23 жовтня 2024 року у справі №\~753/25081/21 провадження № 61-8693св24 Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ). Вирішуючи даний\~спір на\~підставі наданих\~доказів \~судом встановлено\~факт укладення\~між \~ позивачем\~ та\~відповідачем Договору\~ кредиту\~ ат\~страхування \~та \~видачі \~ відповідачу\~відповідних грошових коштів\~ \~в порядку\~його виконання,\~а також\~ існування заборгованості. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності даного Договору. Зазначений Договір недійсним не визнаний. Встановлено, що матеріали справи містять належні та достатні докази на підтвердження суми заборгованості по тілу у сумі 7 999,99 грн та відсотках 23 640,00 грн. Разом з цим, суд відмовляє у стягненні з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені у сумі 4 000,00 грн за кредитним договором, оскільки відповідно до Цивільного Кодексу України Законом №2120-IX від 15.03.2022 були внесені зміни у Прикінцеві і перехідні положення ЦК України 2003 року, доповнено наступними пунктами 18 і 19, відповідно до яких : «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Отже на\~підставі викладеного,\~суд вважає,\~що наданими\~позивачем доказами\~в обґрунтування\~заявлених позовних\~вимог підтверджено\~його право\~вимоги до\~відповідача та\~ \~правомірність нарахування\~заборгованості \~у \~загальній сумі\~ 31\~ 639,99 грн, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно погоджених умов кредитування, заборгованість не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір з врахуванням часткового задоволення позовних вимог. Так розмір стягуваного судового збору відповідно до пропорційності задоволення позовних вимог становить 2 150,61 грн ( 88,78 %).

Outcome: partial