Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

ТОВ "ФК"Еліт Фінанс" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 19 вересня 2021 року між АТ "Таскомбанк" та [PERSON] укладено угоду № 002/11695700-СК_SB, відповідно до якої банк надав позичальнику грошові кошти у кредит. АТ "Таскомбанк" взяті на себе зобов`язання виконало належним чином, натомість відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 02 грудня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 52 991,17 грн. Відповідно до укладеного договору факторингу від 02 грудня 2024 року, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ " ФК "ЕЛІТ ФІНАНС", а відтак позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 52 991,17 грн, сплачений судовий збір в розмірі 3 028,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 9 200,00 грн. Ухвалою суду від 18 серпня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, день та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач заяв, клопотань, відзиву не надав, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до інформації [INFO] , [PERSON] до складу лав ЗСУ не призивався. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених Главою 10 "Розгляд справ у порядку спрощеного провадження" Розділу ІІІ ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 19 вересня 2021 року між АТ "Таскомбанк" та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування № 002/11695700-СК_SB, підписанням якого акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті банку: www.tacsombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов договору (а.с. 5-7). Факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] /11695700-СК_SB (а.с. 15-38). 02 грудня 2024 року між АТ "Таскомбанк" та ТОВ "ФК"Еліт Фінанс" укладено договір факторингу № НІ/11/25-Ф, у відповідності до умов якого АТ "Таскомбанк" відступило ТОВ "ФК"Еліт Фінанс" право вимоги за кредитними договорами, зокрема із за договором № 002/11695700-СК_SB від 19 вересня 2021 року, укладеним з [PERSON] (а.с. 8-14). Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу № НІ/11/25-Ф від 02 грудня 2024 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в розмірі 52 991,00 грн, з яких: 35 000,00 грн - залишок по тілу кредиту, 17 991,17 грн - залишок по відсотках (а.с. 14). Між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову. Дослідивши надані докази, судом встановлено, що 19 вересня 2021 року між АТ "Таскомбанк" та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування № 002/11695700-СК_SB. Також, сторони погодили умови кредитування. Користування наданими банком коштами відповідачем підтверджується випискою по рахунку. Загальна сума заборгованості станом на 02 грудня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 52 991,17 грн, з яких: 35 000,00 грн - залишок по тілу кредиту, 17 991,17 грн - залишок по відсотках (а.с. 39). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. Таким чином, первісний кредитор, надавши відповідачеві можливість розпоряджатись кредитними коштами, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, позивач має право вимоги за укладеним кредитним договором до відповідача, при цьому останній, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 52 991,17 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 3 028,00 грн. Вирішуючи питання щодо задоволення позову в частині стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем були надані такі документи: договір про надання правничої допомоги (а.с. 40-41), акт приймання-передачі наданих послуг (а.с. 41-зворот), платіжну інструкцію № 2726 від 10 червня 2025 року (а.с. 44). Дослідивши надані докази, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на професійну правову допомогу, що становить 9 200,00 грн.

Outcome: approved