Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій просив встановити факт смерті [PERSON] , громадянки України, [INFO] , уродженки селища Каланчак Каланчацького району Херсонської області, яка померла [INFO] у селищі Каланчак Скадовський район Херсонська область, Україна. Заява мотивована тим, що заявник є сином померлої [PERSON] . Документи про реєстрацію смерті [PERSON] відсутні, оскільки окупаційна влада відмовилася видавати будь які-документи про фіксацію факту смерті та видавати дозвіл на захоронення померлої. Похованням дружини займався чоловік померлої [PERSON] , який помер [INFO] , про факт його смерті Херсонським міським судом Херсонської області від 23.10.2025 року ухвалено судове рішення. Також свідками смерті [PERSON] були подружжя [PERSON] та [PERSON] . Відсутність документів, що могли б підтвердити факт смерті матері заявника, не дозволяє зареєструвати її смерть, згідно вимог національного законодавства. Вказані обставини змусили заявника звернутися до суду. Ухвалою від 20.11.2025 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд у справі. \~ \~ \~ \~Представник заявника та заявник в судове засідання не з`явилися, представник заявника надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі заявника, заяву підтримує , просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Судом, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження № 17, складеного 13.09.1993 року Нововолодимирівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані: [PERSON] та [PERSON] . Факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянки України, уродженки селища Каланчак Каланчацького району Херсонської області, підтверджується фотознимками з місця захоронення [PERSON] , де міститься інформація про померлу « [PERSON] , [INFO] [INFO] ». Згідно ч.1\~ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження переліку територій, затверджено перелік територіальних громад на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (далі - Наказ №309), відповідно до якого с. Каланчак Скадовського району Херсонської області відноситься до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України з 24.02.2022 року до теперішнього часу. На момент смерті [PERSON] , а саме [INFO] , українська влада вже не здійснювала свої повноваження на окупованій території, а окупаційна влада до того часу ще не була сформована, у зв`язку з чим факт смерті [PERSON] залишився не зафіксованим, відсутня довідка з лікарні, не внесений актовий запис про смерть. Враховуючи викладене, до даних правовідносин підлягають застосуванню положення\~ст.317 ЦПК України\~та\~Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно п. п. 1, 2, 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є таким, що не відповідає умовам діючого законодавства України і не створює правових наслідків. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 1 ч. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia») зроблено висновок, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно п. 5 розділу III вищевказаних правил, підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о). Згідно\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Отже, встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для реєстрації смерті матері [PERSON] в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України, та впливає на його право щодо подальшого оформлення спадщини. Відсутність у заявника документів, що підтверджують факт смерті матері, не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що дасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України. Відповідно до ч. 2\~ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 8 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved