Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0867 га, кадастровий номер 8000000000:72:503:0304 за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності позивачу, шляхом: - зобов`язати відповідача відновити межі земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:72:503:0011 за адресою: [ADDRESS] , відповідно до даних документації із землеустрою та згідно із правоустановлюючими документами на земельну ділянку (державного акту); - зобов`язати відповідача знести за власний рахунок самочино побудовану будівлю та самовільно встановлену частину огорожі, що знаходиться за межами земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:72:503:0011 за адресою: [ADDRESS] , та звільнити частину самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0867 га, кадастровий номер 8000000000:72:503:0304 за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що [PERSON] на підставі нотаріального договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 вересня 2022 року придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0867 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 8000000000:72:503:0304 за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка, яка перебувала у власності [PERSON] , межує із сусідньою земельною ділянкою з кадастровим номером 8000000000:72:503:0011, яка належить [PERSON] 23.06.2023 за результатами проведення топографо-геодезичних робіт на земельній ділянці [PERSON] , сертифікованим інженером-землевпорядником складено акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, яким зафіксовано неправильне розташування частини огорожі відповідача. 12.10.2023 власником земельної ділянки 8000000000:72:503:0304 за адресою: [ADDRESS] , став позивач, однак перешкоди у користуванні частиною ділянки, що межує з ділянкою відповідача, наразі існують. Позивач намагався врегулювати з відповідачем спір щодо меж земельної ділянки, однак відповідач ігнорує вимоги позивача, відтак, на думку позивача, відповідач незаконно та самовільно зайняла частину земельної ділянки 8000000000:72:503:0304 за адресою: [ADDRESS] , звела паркан та споруду. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про призначення судової експертизи, призначено у цивільній справі комплексу судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено ТОВ «Український незалежний інститут судових експертиз», провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 16.06.2025 до суду надійшов висновок експерта. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 червня 2025 року провадження у справі поновлено. 01.08.2025 до суду надійшли письмові пояснення, у яких представник позивача просить: зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0867 га, кадастровий номер 8000000000:72:503:0304 за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності позивачу, шляхом: - зобов`язати відповідача відновити межі земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:72:503:0011 за адресою: [ADDRESS] , відповідно до даних документації із землеустрою та згідно із правоустановлюючими документами на земельну ділянку (державного акту); - зобов`язати відповідача знести за власний рахунок встановлену частину огорожі, що знаходиться за межами земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:72:503:0011 за адресою: [ADDRESS] , та звільнити частину самовільно зайнятої земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:72:503:0304 за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0004 га (4 кв.м.), яка зображена на малюнку № 12 (сторінка 27) висновку експерта №417/02-2025 від 10 червня 2025 року темно-синім заштрихованим кольором і позначена точками: 22-7-8-9-22. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засіданні сторони не з`явились, повідомлялись належним чином. На день ухвалення рішення відповідач відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20 вересня 2022 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Легким В.В., зареєстровано в реєстрі за №2328, укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), продавець продає та передає у власність покупцю, а покупець купує та приймає у власність від продавця земельну ділянку площею 0,0867 га, кадастровий номер 8000000000:72:503:0304, місцезнаходження: [ADDRESS] , цільове призначення: 02.01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), і зобов`язується сплатити її вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договору (Т.1 а.с.21-22). Згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю видано громадянина України [PERSON] , на підставі рішення Київської міської ради від 29 липня 1999 року №4/480, їй передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,1000 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території [ADDRESS] на [ADDRESS] . Землю передано для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (Т.1 а.с.47). Відповідно до копії акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 23 червня 2023 року, виконаного сертифікованим інженером-землевпорядником ФОП [PERSON] , межі земельної ділянки за кадастровим №8000000000:72:503:0304, що розташована за адресою: [ADDRESS] площею 0,0867 га, наданої власнику земельної ділянки гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в поворотних точках межовими знаками не закріплювалися, в зв`язку з тим, що збігаються з існуючим бетонним фундаментом для спорудження в подальшому паркану, огорожею у вигляді металевої сітки, а також ускладнено існуючими сусідніми будівлею та парканом, що збудований на земельній ділянці сумідним землевоасником гр. [PERSON] (сторона земельної ділянки від Е до А). Абрис додається. Власник земельної ділянки щодо меж та конфігурації земельної ділянки має претензії. Закріплення меж земельної ділянки в її поворотних точках №1 та №9 (нумерація відображена в абрисі) межовими знаками не вдалося в зв`язку з тим, що доступ до поворотних точок ускладнено існуючими сусідніми будівлею та парканом, що збудовані на земельній ділянці суміжним землевласником гр. [PERSON] (сторона земельної ділянки від Е до А). А саме, заступ паркану на територію земельної ділянки гр. [PERSON] в місці розташування поворотної точки №1 становить 0.5 м, а в місці розташування поворотної точки №9 заступ будівлі (2КЖ) на територію земельної ділянки гр. [PERSON] становить 0.2 м. Місце розташування межових знаків в поворотних точках від №2 до №8 меж земельної ділянки збігається з існуючим бетонним фундаментом для спорудження в подальшому паркану та огорожею у вигляді металевої сітки, тому межі земельної ділянки в цих поворотних точках межовими знаками не закріплювалися (Т.1 а.с.62). Згідно з копією договору купівлі-продажу земельної діялнки від 12 жовтня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Гуд Л.М., зареєстровано в реєстрі за №566, укладеного між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), продавець за цим договором передає у власність (продає), а покупець приймає у власність (купує) нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,0867 га, кадастровий номер 8000000000:72:503:0304, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка продається з усіма поліпшеннями (Т.1 а.с.68-73). Відповідно до висновку судового експерта ТОВ «Український незалежний інститут судових експертиз» Коваленко Л.А. від 10 червня 2025 року №417/02-2025, фактичні межі земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер 8000000000:72:503:0011, що розташована за адресою: [ADDRESS] , частково не відповідають правовстановлюючим документам (Державному акту, який не зареєстрований) та документації із землеустрою по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] . Невідповідність описана в дослідницькій частині висновку та зображена на малюнку №12 блакитними стрілочками з блакитним написом. В межах земельної ділянки площею 0,0867 га, кадастровий номер 8000000000:72:503:0304, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] , знаходится частина паркану, що належить [PERSON] . Площа паркану, який проходить по земельній ділянці [PERSON] , що займає [PERSON] , становить 0,0004 га (4 кв.м.), який зображений темно-синім заштрихованим кольором на малюнку № 12 (Т.1 а.с.202-230). Так, ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 5 ст.319 ЦК України передбачено, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Положеннями ч.2 ст.386 ЦК України регламентовано, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Частинами першою, другою ст.78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частиною 1 ст.81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Частиною 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.7 ст.319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 375 ЦК України установлено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Пунктом "г" ч.1 ст.91 ЗК України визначено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Частиною 1 ст.103 ЗК України передбачено, що власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Частиною 2 ст.152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Так, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є сусідами та користуються суміжними земельними ділянками. Як встановлено висновком експерта, фактичні межі земельної ділянки, яка належить відповідачу, частково не відповідають правовстановлюючим документам та документації із землеустрою, а в межах земельної ділянки, яка належить позивачу, знаходится частина паркану, що належить відповідачу. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Дульський проти України» (заява №61679/00), експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури та призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Оцінюючи висновок експерта на предмет належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного зв`язку з іншими доказами у справі, суд,

Outcome: approved