Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», через свого представника адвоката Ушакевич Марину Петрівну, звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.11.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту та страхування № Р29.12892.005971995, за умовами якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у розмірі 12930 грн. 00 коп., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) згідно з умовами цього Договору. Згідно з Договором кредиту, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 15,5 % річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору кредиту, за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі, визначеному Графіком платежів. Як зазначено, банк, на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у розмірі 12930 грн. 00 коп., строком до 20.11.2020, а позичальник, відповідно, зобов`язався повернути його разом з іншими платежами (відповідно до Графіку щомісячних платежів) згідно з умовами цього Договору. Пунктом 4 додатку № 1 до Договору кредиту визначено, що реальна річна процентна ставка складає 214,56 %. У позовній заяві вказано, що банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 12930 грн. 00 коп. у строки, визначені умовами Договору. Крім того, позивач вказує, що 03.10.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту та страхування № Р29.12892.005773998, за умовами якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у розмірі 9946 грн. 00 коп., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною. Згідно з п.п. 1.3 Договору кредиту, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 15,5 % річних від залишкової суми кредиту. Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору кредиту, за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі, визначеному Графіком платежів. Як зазначено, банк, на виконання умов Договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у розмірі 9946 грн. 00 коп., строком до 03.10.2020, а позичальник, відповідно, зобов`язався повернути його разом з іншими платежами згідно з умовами цього Договору. Пунктом 4 додатку № 1 до Договору кредиту визначено, що реальна річна процентна ставка складає 213,3 %. У позовній заяві вказано, що банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 9946 грн. 00 коп. у строки, визначені умовами Договору. Водночас, позичальник своїх зобов`язань за кредитними договорами належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 19.12.2023 (дата відступлення), заборгованість [PERSON] за Договором: 1)№ Р29.12892.005971995 від 20.11.2019 становить 27325 грн. 59 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 8006 грн. 11 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 5158 грн. 46 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 14161 грн. 02 коп.; 2)№ Р29.12892.005773998 від 03.10.2019 становить 19022 грн. 78 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 4504 грн. 20 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3224 грн. 96 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 11293 грн. 62 коп. До того ж, 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу № 19/12-2023, за умовами якого AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених Договором факторингу. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) у розмірі заборгованості боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені у реєстрі боржників, що підписується сторонами в паперовому вигляді у день укладення цього договору. Так, ТОВ «Оптіма Факторинг» зобов`язання за Договором факторингу виконав у повному обсязі, та відповідно, перерахував суму на користь AT «Ідея Банк». Крім того, 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за Кредитними договорами № Р29.12892.005971995 від 20.11.2019 та № Р29.12892.005773998 від 03.10.2019. За умовами цього договору, ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Пунктом 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги, яка становить 11861032 грн. 61 коп. На виконання вимоги означеного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11861032 грн. 61 коп., та відповідно, було здійснено передачу реєстру боржників. За таких обставин, вважає, що до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 22.12.2023 відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право за Кредитними договорами № Р29.12892.005971995 від 20.11.2019 та № Р29.12892.005773998 від 03.10.2019, що укладені між AT «Ідея Банк» та [PERSON] . Враховуючи зазначене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитними договорами: № Р29.12892.005971995 від 20.11.2019 у розмірі 27325 грн. 59 коп. та № Р29.12892.005773998 від 03.10.2019 у розмірі 19022 грн. 78 коп., а також понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 грн. 00 коп. Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що заяву подано з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства. Ухвалою суду від 11.09.2025 позовну заяву залишено без руху і надано термін для усунення недоліків позовної заяви. На виконання вказаної вище ухвали суду, 22.09.2025 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків з додатками, яку прийнято судом. Ухвалою суду від 10.10.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Вказана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Водночас, у п. 4, 5 прохальної частини позовної заяви представником позивача адвокатом Ушакевич М.П. заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника Товариства. Заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, на підставі наявних у справі доказів. Крім того, у разі неявки відповідача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу розглянуто за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, яка повідомлялася судом у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, а представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.10.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту та страхування № Р29.12892.005773998, за умовами якого остання отримала кошти в розмірі 9946 грн. 00 коп. Згідно з п.п. 1.3, 1.4, 1.6 Договору кредиту, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 15,5% річних від залишкової суми кредиту. Строк кредитування 12 місяців. Дата повернення кредиту 03.10.2020. Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору кредиту, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлюється плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1. Комісійна винагорода за переказ коштів та прийняття готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку сплачується згідно з діючими Тарифами Банку, які є невід`ємною частиною Договору. Пунктом 4 Паспорту споживчого кредиту, який є додатком № 1 до Договору кредиту визначено, що реальна річна процентна ставка складає 213,30604554 %, плата за обслуговування кредитної заборгованості 2,75% щомісячно від початкової суми кредиту, загальні витрати за кредитом 14096 грн. 56 коп., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь час строку користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 14096 грн. 56 коп. Крім того, Паспортом споживчого кредиту, який є додатком № 1 до Договору кредиту регламентовано порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення. Відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування у АТ «Ідея Банк» та орієнтовну загальну вартість кредиту. Судом встановлено, що АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором виконав, а саме, надав відповідачу кредит у сумі 9946 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності. Факт перерахування АТ «Ідея Банк» коштів відповідачу [PERSON] підтверджується ордерами-розпорядженнями № 1 від 03.10.2019 та № 2 від 03.10.2019. Крім того, судом встановлено, що 20.11.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Договір кредиту та страхування № Р29.12892.005971995, за умовами якого остання отримала кошти в розмірі 12930 грн. 00 коп. Згідно з п.п. 1.3, 1.4, 1.6 Договору кредиту, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 15,5% річних від залишкової суми кредиту. Строк кредитування 12 місяців. Дата повернення кредиту 20.11.2020. Також, відповідно до п.п. 1.5 Договору кредиту, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлюється плата, відповідно до п. 5 Додатку № 1. Комісійна винагорода за переказ коштів та прийняття готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку сплачується згідно з діючими Тарифами Банку, які є невід`ємною частиною Договору. Пунктом 4 Паспорту споживчого кредиту, який є додатком № 1 до Договору кредиту визначено, що реальна річна процентна ставка складає 214,56718446 %, плата за обслуговування кредитної заборгованості 2,75% щомісячно від початкової суми кредиту, загальні витрати за кредитом 18322 грн. 17 коп., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь час строку користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 18322 грн. 17 коп. Крім того, Паспортом споживчого кредиту, який є додатком № 1 до Договору кредиту регламентовано порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення. Відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування у АТ «Ідея Банк» та орієнтовну загальну вартість кредиту. Судом встановлено, що АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором виконав, а саме, надав відповідачу кредит у сумі 12930 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності. Факт перерахування АТ «Ідея Банк» коштів відповідачу [PERSON] підтверджується ордерами-розпорядженнями № 1 від 20.11.2019 та № 2 від 20.11.2019. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 03.10.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Договору кредиту та страхування № Р29.12892.005773998, 20.11.2019 Договору кредиту та страхування № Р29.12892.005971995, а також отримання відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі 22876 грн. 00 коп. (9946 грн. 00 коп. +12930 грн. 00 коп.) на підставі вказаних вище договорів. У суду відсутні підстави вважати, що відповідачем оспорюються обставини укладення кредитних договорів № Р29.12892.005773998 від 03.10.2019 та № Р29.12892.005971995 від 20.11.2019 між нею та АТ «Ідея Банк», а також факт отримання та використання кредитних коштів. Всупереч умов кредитних договорів, відповідач взяті на себе зобов`язання, належним чином не виконувала, з моменту отримання кредиту допускала порушення умов повернення грошових коштів, оскільки своєчасно не здійснювала платежів, передбачених договором та достатніх для погашення своїх договірних зобов`язань з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за користування кредитними коштами остання не виконала, в зв`язку з чим, має заборгованість: -за кредитним договором № Р29.12892.005773998 від 03.10.2019 в загальному розмірі 19022 грн. 78 коп., яка складається із: заборгованості за основним боргом 4504 грн. 20 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3224 грн. 96 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 11293 грн. 62 коп.; -за кредитним договором № Р29.12892.005971995 від 20.11.2019 в загальному розмірі 27325 грн. 59 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 8006 грн. 11 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 5158 грн. 46 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 14161 грн. 02 коп. Судом також встановлено, що 19.12.2023 АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» уклали договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору факторингу AT «Ідея Банк» відступає ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження AT «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) у розмірі заборгованості боржників перед AT «Ідея Банк», та визначені у реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді у день укладення цього договору. Так, ТОВ «Оптіма Факторинг» зобов`язання за Договором факторингу виконав у повному обсязі, та відповідно перерахував кошти на користь AT «Ідея Банк», що підтверджується платіжними інструкціями № 45 від 20.12.2023 та № 611 від 17.10.2023. Таким чином, ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками AT «Ідея Банк». Як вбачається із Реєстру боржників до Договору факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023, відбулося відступлення AT «Ідея Банк» (клієнтом) ТОВ «Оптіма Факторинг» (фактору) права вимоги за кредитним договором № Р29.12892.005773998 від 03.10.2019, укладеним із [PERSON] , на загальну суму 19022 грн. 78 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 4504 грн. 20 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3224 грн. 96 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 11293 грн. 62 коп. (порядковий номер у реєстрі прав вимоги 1434), а також за кредитним договором № Р29.12892.005971995 від 20.11.2019, укладеним із [PERSON] , на загальну суму 27325 грн. 59 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 8006 грн. 11 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 5158 грн. 46 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 14161 грн. 02 коп. (порядковий номер у реєстрі прав вимоги 1578). Крім того, 22.12.2023 ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» уклали Договір факторингу № 22/12-2023. Відповідно до п. 2.1, 2.2 Договору факторингу ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються (передаються) у розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені у реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді у день укладення цього договору. Так, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за Договором факторингу виконав у повному обсязі, та відповідно перерахував кошти на користь ТОВ «Оптіма Факторинг», що підтверджується платіжною інструкцією № 376 від 26.12.2023. Таким чином, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Оптіма Факторинг». Як вбачається із Реєстру боржників до Договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023, відбулося відступлення ТОВ «Оптіма Факторинг» (клієнтом) ТОВ «ФК «Профіт Капітал» (фактору) права вимоги за кредитним договором № Р29.12892.005773998 від 03.10.2019, укладеним із [PERSON] , на загальну суму 19022 грн. 78 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 4504 грн. 20 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3224 грн. 96 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 11293 грн. 62 коп. (порядковий номер у реєстрі прав вимоги 1434), а також за кредитним договором № Р29.12892.005971995 від 20.11.2019, укладеним із [PERSON] , на загальну суму 27325 грн. 59 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 8006 грн. 11 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 5158 грн. 46 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 14161 грн. 02 коп. (порядковий номер у реєстрі прав вимоги 1578). Статтею 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким, чином, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ст. 1082 ЦК України). Водночас, при умові, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі і таке виконання було б належним, відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, що узгоджується з позицією Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15. Після придбання права вимоги до відповідача, позивач не здійснював додаткових нарахувань (відсотків, штрафних санкцій, тощо) за кредитним договором. Частиною першою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відступлення права вимоги може здійснюватися на виконання різних зобов`язальних договорів. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що відступлення права вимоги може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни (постанова від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18, провадження № 12-1гс21, пункт 57). Відповідно до статті 1077 ЦК України відступлення права вимоги може відбуватись і на підставі договору факторингу. Правова природа відповідного договору незалежно від його назви визначається, виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору. Вказана позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/16579/20 від 07.09.2022 (п. 9.5). Слід також зазначити, що метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату. Вказані правові висновки висвітлені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 909/968/16 від 11.09.2018 (п. 59, 60). Отже, враховуючи зазначені вище обставини, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», відповідно до укладеного Договору факторингу № 22/12-2023 від 22.12.2023, перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № Р29.12892.005773998 від 03.10.2019 на загальну суму 19022 грн. 78 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 4504 грн. 20 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3224 грн. 96 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 11293 грн. 62 коп., а також за кредитним договором № Р29.12892.005971995 від 20.11.2019 на загальну суму 27325 грн. 59 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 8006 грн. 11 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 5158 грн. 46 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 14161 грн. 02 коп. Як уже зазначалось вище, всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила платежів для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Профіт Капітал», ТОВ «Оптіма Факторинг», ні на рахунки первісного кредитора АТ «Ідея Банк» На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитним договором, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України та положеннями укладеного кредитного договору. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України). До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. На час розгляду справи кредитний договір № Р29.12892.005773998 від 03.10.2019, кредитний договір № Р29.12892.005971995 від 20.11.2019 та договори факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023, № 22/12-2023 від 22.12.2023 недійсними, розірваними чи припиненими не визнані. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку, який наданий позивачем, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № Р29.12892.005773998 від 03.10.2019 становить 19022 грн. 78 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 4504 грн. 20 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 3224 грн. 96 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 11293 грн. 62 коп., а також за кредитним договором № Р29.12892.005971995 від 20.11.2019 становить 27325 грн. 59 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 8006 грн. 11 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 5158 грн. 46 коп., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 14161 грн. 02 коп. Суд також зауважує, що Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати у договорі комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Отже, до вказаного вище кредитного договору правомірно включена умова щодо сплати коштів за обслуговування кредиту. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджується з умовами кредитного договору. Тому, суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. При цьому, відповідачем не спростовано ні розмір заборгованості, ні порядок нарахування певних платежів. Так, матеріали справи свідчать про те, що грошові кошти в розмірі 9946 грн. 00 коп. за кредитним договором № Р29.12892.005773998 від 03.10.2019 надавалися і отримані відповідачем на строк 12 місяців, тобто до 03.10.2020, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, визначених умовами договору, а також грошові кошти в розмірі 12930 грн. 00 коп. за кредитним договором № Р29.12892.005971995 від 20.11.2019 надавалися і отримані відповідачем на строк 12 місяців, тобто до 20.11.2020, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, визначених умовами договору. При укладенні договорів позичальник була ознайомлена з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по ньому. Укладаючи договори, [PERSON] усвідомлювала та підтвердила, що умови договорів для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими. Установивши, що кредитні договори № Р29.12892.005773998 від 03.10.2019 та № Р29.12892.005971995 від 20.11.2019 підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договорів, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договорів не заявляла додаткових вимог щодо умов спірних договорів та була ознайомлена з сукупною вартістю кредиту. Крім того, суд звертає увагу, що діючи добросовісно, та виконуючи в строк зобов`язання, відповідач не мала би наслідком постійне збільшення процентів за користування кредитом та інших платежів, визначених умовами договору. До того ж, і на час розгляду цієї справи [PERSON] не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення нею заборгованості за кредитними договорами № Р29.12892.005773998 від 03.10.2019 та № Р29.12892.005971995 від 20.11.2019. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи відсутність заперечень відповідача, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором кредиту №Р29.12892.005971995 від 20.11.2019: 8006 грн. 11 коп. заборгованість за основним боргом, 5158 грн. 46 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 14161 грн. 02 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями, а всього 27325грн. 59коп. Крім того, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором кредиту №Р29.12892.005773998 від 03.10.2019: 4504 грн. 20 коп. заборгованість за основним боргом, 3224 грн. 96 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, 11293 грн. 62 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями, а всього 19022 грн. 78 коп. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 6056 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними документами № 14392 від 17.07.2025 та № 1637 від 18.09.2025. Таким чином, оскільки позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 6056 грн. 00 коп. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд керується нормами ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що правнича допомога ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» надавалася на підставі Договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ СТАТУС», за умовами якого об`єднання бере на себе зобов`язання по наданню Клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правничої допомоги у відповідності з умовами цього договору, а Клієнт зобов`язується прийняти надану йому правничу допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов цього договору. Крім того, Додатковою угодою № 1/1 від 01.07.2024 до Договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024 сторони визначили, що Клієнт додатково сплачує на користь Об`єднання винагороду у розмірі 7000 грн. 00 коп. за проведення консультації з клієнтом, вивчення документів та підготовка проекту позовної заяви для направлення до суду 1 (однієї) позовної заяви згідно з реєстром боржників. Відповідно до акту № 1 прийому-передачі наданої правничої допомоги від 24.07.2025 АО «ПРАВОВИЙ СТАТУС» надано правничу допомогу ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», зокрема щодо проведення консультації з клієнтом, вивчення документів та підготовка проекту позовної заяви для направлення до суду за кредитними договорами №Р29.12892.005971995 від 20.11.2019 та №Р29.12892.005773998 від 03.10.2019, на загальну суму 14000 грн. 00 коп.Зазначений акт містить детальний опис робіт, вартість та загальну суму. ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» перерахувало АО «ПРАВОВИЙ СТАТУС» - 189000 грн. 00 коп., як оплату відповідно до акту № 1 прийому-передачі наданої правничої допомоги від 24.07.2025 за Договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, що підтверджується платіжним документом № 1496 від 24.07.2025. Як на думку суду, вказані докази є належними та допустимими. Слід зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові у справі № 201/14495/16-ц від 30.09.2020, провадження № 61-22962св19, зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Слід також звернути увагу на те, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд,

Outcome: approved