Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач через свого представника звернувся до суду з даним позовом, в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та призначити його опікуном над дитиною. При ухваленні рішення вирішити долю судових витрат, які покласти на відповідачку. Вимоги [PERSON] мотивовані тим, що вони з [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу та являються батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Однак, відповідачка постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. З її боку були випадки коли вона на тривалий час залишала доньку одну. Один із таких фактів був зафіксований правоохоронними органами, а саме коли 22.11.2020 [PERSON] в особистих справах залишила помешкання та свою доньку без нагляду, в той час як сам позивач знаходився в м. Києві на роботі. На відповідачку було складено протокол про адміністративне правопорушення за невиконання нею батьківських обов`язків, але з часом ситуація не покращилась і [PERSON] продовжує не належним чином виконувати свої обов`язків щодо доньки. Зазначене свідчить про її ухилення від виховання дитини матір`ю, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Представниця позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Проти розгляду справи у відсутності відповідачки та ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідачка про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила і не подала відзив на позовну заяву. Представники третіх осіб надали заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Заслухавши представницю позивача, дослідивши письмові докази, суд зазначає наступне. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу та [INFO] у них народилася донька [PERSON] (а.с. 10). На протязі спільного проживання сторін мали місце випадки ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, про що, зокрема, свідчить довідка Лебединського ВП ГУНП в Сумській області (а.с. 5), з якої установлено, що 22.11.2020 відповідачка залишила дитину вдома без нагляду, за що на [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 9) за ч. 1 ст. 184 КУпАП, як невиконання обов`язків щодо виховання дитини. Сам же [PERSON] на той час вдома не перебував та знаходився на заробітках у м. Києві. На даний час дитина мешкає разом батьком у м. Боярка, який опікується долею доньки та займається її вихованням. Питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав розглядалося Службою у справах дітей Боярської міської ради, яка у становила наступне. Дитина мешкає з батьком без матері за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження умов проживання, про що складено акт від 03.06.2025, встановлено, що житлове приміщення, це одноповерховий будинок житловою площею 110 кв.м., містить 3 жилі окремі кімнати. В кімнатах чисто та охайно. Дитяча кімната облаштована меблями, є особисте ліжко, місце для навчання та відпочинку, необхідні речі побуту та вжитку. Для дитини створено відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку. Зі слів [PERSON] мати з лютого 2024 року з сім`єю не проживає, ніякої участі в вихованні дитини не приймає, життям дитини не цікавиться, повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до заяви громадянки [PERSON] про позбавлення батьківських прав, завіреної приватним нотаріусом Фастівського нотаріального округу Київської області, Єресько Т.Г., остання проживає в іншій місцевості, має іншу сім`ю та не має можливості приймати участь у вихованні і утриманні своєї дочки та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На підставі розглянутих документів та згідно з чинним законодавством, враховуючи думку членів комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Боярської міської ради, Служба у справах дітей Боярської міської ради визнала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо зазначеної дитини (а.с. 92). Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачка дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що доводиться належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які в ході судового розгляду спростовані не були, а тому вважає необхідним позов задовольнити у повному обсязі. Крім цього, суд стягує на користь позивача понесені ним та документально підтвердженні судові витрати, а саме кошти в розмірі 1211,20 грн. на відшкодування сплаченого судового збору (а.с. 11). На підставі вище наведеного,

Outcome: approved