Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

У липні 2018 року представник позивача адвокат Киченок Андрій Сергійович в інтересах [PERSON] (далі - позивча) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Товарна біржа «Українська біржа «Десятинна» в особі Генерального директора Денисенко Анатолія Михайловича про визнання договорів недійсними та витребування майна з чужого незаконного володіння. У обґрунтування вимог вказано, що до 23.10.2017 року позивач був єдиним власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , так як інші власники - його родичі померли. Позивачем було отримано Лист від Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.01.2018 року, де вказано, що позивача 23.10.2017 року знято з реєстрації проживання за вказаною адресою, за заявою нового власника квартири. Відповідно до Інформації від 05.03.2018 року, 31.03.2017 року у [PERSON] виникло право власності на квартиру (яка в подальшому, згідно договору іпотеки від 19.04.2017 року була передана [PERSON] ) на підставі трьох Договорів купівлі-продажу квартири, виданих Товарною біржею «Українська біржа Десятинна» 26.11.2001 року. Проте, станом на 26.11.2001 року власників квартири було 4, а договорів всього 3, що складає 2/3 цього майна. Враховуючи, що співвласники володіли квартирою в рівних долях, то 25 % квартири відчужено не було і відповідач 2 не міг стати єдиним власником квартири. Вказав, що покійні батьки позивача на момент, так званого «відчуження квартири» перебували у шлюбі, тому, без згоди кожного з них відчужувати квартиру неможливо було, проте, згода особами, які заволоділи шахрайським шляхом квартирою, отримана не була. Публічні торги не відбувалися. Продавець частки у справі спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Також, СУ ГУ НП у м. Києві з 21.02.2018 року здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42017101060000108 від 29.05.2017 року за фактом заволодіння шляхом шахрайства, протягом березня-квітня 2017 року, квартирою позивача за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Згідно документів, наданих Шевченківською районною в м. Києві державною адміністрацією, відбиток печатки Товарної біржі «Українська біржа «Десятинна» та відбиток печатки, який міститься у договорі купівлі-продажу квартири 1/3 частини квартири позивача, укладений ніби то між покійним батьком позивача та Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна» - різні, що свідчить про факт підробки документів, оскільки має усі на те ознаки. А саме, підробки договору купівлі-продажу, поданого до Печерської адміністрації для зняття з реєстрації місця проживання позивача, так як зазначено на печатці «Свідоцтво № 19616140» чи «Свідоцтво № 19816140», а на документі який був наданий архівом Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації зазначено «Свідоцтво № 19016110», що є вірним та відповідає дійсності, та як код ЄДРПОУ у біржі був 19016140. У пункті 9 Договору купівлі-продажу від 26.11.2001 року, укладеного, нібито, між покійним батьком позивача - [PERSON] та відповідачем 2 зазначено «в соответствии ст. 227 Гражданского кодекса Украины, данный договор подлежит регистрации в Киевском городском бюро технической инвентаризации». Проте, у 2001 році ще не існувало Цивільного кодексу України, він вступив у силу 01.01.2004 року. У тому ж пункті 9 зазначеного договору вказано, що договір підлягає реєстрації у Київському бюро технічної інвентаризації, що суперечило б ст. 227 ЦК УРСР (в редакції від 30.10.199 року), де зазначено, що Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. 3 03.07.2017 року і станом на сьогодні, на квартиру за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт Печерським РВ ДВС в м. Києві ГТУЮ у м. Києві. Представник позивача вказує, що є усі підстави стверджувати, що позивач став жертвою шахрайських дій. Так, спірна квартира вибула із володіння та користування позивача без його відома, його бажання, договорів продажу та довіреностей він не укладав, квартира вибула з його володіння не з його волі, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та з урахування уточненої позовної заяви просив суд, визнати недійсним договір купівлі-продажу серії та номер 3777-Б/2001, виданий 26.11.2001 року Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна», укладений між нібито, [PERSON] (покійним батьком Позивача) та [PERSON] . Визнати недійсним договір купівлі-продажу серії та номер 3778-Б/2001, виданий 26.11.2001 року Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна» укладений між нібито, членом сім`ї Позивача та [PERSON] . Визнати недійсним договір купівлі-продажу серії та номер 3779-Б/2001, виданий 26.11.2001 року Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна» укладений між, нібито, членом сім`ї Позивача та [PERSON] . Витребувати майно з чужого незаконного володіння, а саме, квартиру від [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з володіння [PERSON] на користь [PERSON] , як законного власника. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 20.07.2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 04.10.2018 року відкрито провадження у справі за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 26.11.2019 року клопотання представника позивача [PERSON] , про витребування доказів у цивільній справі № 757/34759/18-ц - задоволено. Витребувано належним чином завірені копії документів, а саме:- в приватного нотаріуса Некрилова Костянтина Юрійовича: належним чином завірених копій документів, реєстраційної справи щодо перереєстрації об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] ; копію договору купівлі-продажу серії та номер 3777-Б/2001, виданий 26.11.2001 року Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна», укладений між, нібито, [PERSON] та [PERSON] ; копію договору купівлі-продажу серії та номер 3778-Б/2001, виданий 26.11.2001 року Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна», укладений членом сім`ї позивача та [PERSON] ; копію договору купівлі-продажу серії та номер 3779-Б/2001, виданий 26.11.2001 року Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна», укладений членом сім`ї позивача та [PERSON] .; - в приватного нотаріуса Стрельченко Олени Володимирівни, належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо перереєстрації об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] ; - в Печерської районної в м. Києві державної адміністрації засвідченні копії реєстраційної справи, на підставі якої [PERSON] було знято з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] ; копію договору купівлі-продажу серії та номер 3777-Б/2001, виданий 26.11.2001 року Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна», укладений між, нібито, [PERSON] та [PERSON] . 27.12.2019 року на адресу суду від Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на виконання ухвали суду від 26.11.2019 року надійшли копії заяви про зняття з реєстрації та додані до неї документи. 10.01.2020 року на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. на виконання ухвали суду від 26.11.2019 року надійшла копія реєстраційної справи щодо квартири [ADDRESS] . Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. 14.12.2020 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про приєднання доказів. 08.11.2021 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів. 06.12.2021 року на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. надійшов лист про повторне надсилання реєстраційної справи. 21.06.2023 року на адресу суду від Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на виконання ухвали суду від 26.11.2019 року повторно надійшли копії реєстраційної справи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2025 року занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено представнику позивача [PERSON] про витребування доказів. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, від представника позивача на адресу суду надійшла заява про проведення судового засідання у відсутність представника позивача, вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач 1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомив. Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомив. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, з урахуванням тривалого перебування справи у суді, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судовим розглядом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , з 28.09.2000 року, на підставі Свідоцтва про право власності на житло належала на праві спільної власності у рівних долях наступним особам: [PERSON] (помер згідно копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 14.12.2017 року - [INFO]), [PERSON] (померла згідно копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 14.12.2017 року - [INFO] ), [PERSON] (помер згідно копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 14.12.2017 року - [INFO]) та [PERSON] . Так, відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 20.07.2017 року [PERSON] було змінено прізвище та по батькові, на [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що позивачем було отримано лист від Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.01.2018 року, де вказано, що позивача 23.10.2017 року знято з реєстрації проживання за вказаною адресою, за заявою нового власника квартири. Так, підставою для зняття з реєстрації позивача стала заява представника нового власника квартири про зняття з реєстрації місця проживання. Так, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності від 01.06.2017 року власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , підстава виникнення права власності, Договір іпотеки, серія та номер: 681, видний 19.04.2017,видавник: Некрилов К.Ю.,приватний нотаріус КМНО; Договір позики, серія та номер: 680, виданий 19.04.2017 року, видавник Некрилов К.Ю., приватний нотаріус КМНО; Заява, серія та номер: 3808,виданий 31.05.2017, видавник: Стрельченко О.В., приватний нотаріус КМНО; Заява, серія та номер: 3809, виданий 31.05.2017, видавник Стрельченко О.В., приватний нотаріус КМНО. Відповідно до Інформації від 05.03.2018 року, 31.03.2017 року у [PERSON] виникло право власності на квартиру (яка в подальшому, згідно договору іпотеки від 19.04.2017 року була передана [PERSON] ) на підставі трьох Договорів купівлі-продажу квартири, виданих Товарною біржею «Українська біржа Десятинна» серії та номер: 3777-Б/2001 від 26.11.2001 року; 3778-Б/2001 від 26.11.2001 року; 3779-Б/2001 від 26.11.2001 року. Так, на момент укладення зазначених договорів правовідносини регулювалися Цивільним кодексом Української РСР 1963 року. Згідно зі статтею 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець - прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 227 ЦК УРСР (у редакції, чинній на 2001 рік), договір купівлі-продажу жилого будинку або квартири підлягав державній реєстрації у відповідному органі. Матеріалами справи підтверджено, що право власності було зареєстровано у встановленому на той час порядку, а відсутність доказів визнання таких договорів недійсними у судовому порядку свідчить про їх чинність. Посилання позивача на недійсність договорів з підстав порушення порядку їх укладення та реєстрації є необґрунтованими, оскільки відповідно до статті 48 ЦК УРСР правочин визнається недійсним лише у разі встановлення судом факту невідповідності його вимогам закону, чого позивачем доведено не було. Доводи позивача про підробку договорів та печаток не підтверджені належними та допустимими доказами, як того вимагають статті 77, 78 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення до суду), зокрема не надано жодного висновку судової експертизи. Судовим розглядом встановлено, що СУ ГУ НП у м. Києві з 21.02.2018 року здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42017101060000108 від 29.05.2017 року за фактом заволодіння шляхом шахрайства, протягом березня-квітня 2017 року, квартирою позивача за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей щодо результатів розслідування вказаного кримінального провадження. Відсутність особи, яка визнана винною у вчиненні даного злочину, не має правового значення для вирішення даного спору. А тому, в силу презумпції невинуватості, наявність вищевказаного кримінального провадження не може свідчити про вчинення злочину стосовно позивача до ухвалення вироку, яким такі обставини будуть встановлені. Сам факт здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні не є підставою для визнання правочинів недійсними, що узгоджується з положеннями статті 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма закріплює презумпцію правомірності правочину, яка означає, що укладений договір вважається дійсним і породжує правові наслідки для його сторін доти, доки інше не буде встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили. Позивач, звертаючись до суду з вимогами про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, зобов`язаний був довести наявність передбачених законом підстав для їх недійсності. Оскільки належних і допустимих доказів, які б спростовували презумпцію правомірності спірних правочинів, суду не надано, підстав для задоволення позовних вимог у цій частині не встановлено. Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено судом. Відповідно до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння лише за умови доведення незаконності такого володіння. Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у добросовісного набувача, якщо воно вибуло з володіння власника за його волею, крім випадків, прямо передбачених законом. Позивачем не доведено обставин, які б свідчили про незаконність набуття права власності відповідачем та відсутність у нього статусу добросовісного набувача. Таким чином, з огляду на відсутність належних доказів недійсності договорів купівлі-продажу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. З врахуванням встановлених судом обставин справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з підстав зазначених вище.

Outcome: dismissed