Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Представник ТОВ «Юніт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначаючи, що 14.09.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №158253525 на суму 9 500,00 грн. Кредитний договір був укладений у формі електронного документа, підписаного Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV99G8R. Перед укладенням договору Відповідач самостійно пройшов процедуру реєстрації на сайті Первісного кредитора, заповнив заявку, надав персональні дані, пройшов верифікацію, підтвердив згоду з офертою, Правилами та підписав договір електронним підписом-ідентифікатором. Первісний кредитор перевірив його дані, у тому числі банківську картку, та після укладення договору направив Відповідачу електронний лист з примірником договору. Сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, включаючи суму кредиту, валюту, строк, умови користування коштами та процентну ставку. Верховний Суд у низці постанов висловив аналогічні правові підходи щодо укладення електронних кредитних договорів. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та перерахував 14.09.2020 Відповідачу 9 500,00 грн на банківську карту № 5168-74XX-XXXX-7297, яку Відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням та поясненнями. З метою отримання додаткових доказів щодо належності банківських карток та зарахування коштів адвокатом Позивача було направлено адвокатський запит до банку-емітента, однак банк відмовив у наданні інформації. У разі недостатності наявних доказів Позивач заявив клопотання про витребування первинних бухгалтерських документів. Щодо відступлення права вимоги зазначено, що право вимоги за Кредитним договором послідовно переходило: від Первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 та Реєстру прав вимоги №112 від 15.12.2020; від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» згідно з Договором факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 та Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023; від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» на підставі Договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 та Реєстру боржників від 04.06.2025. Факти переходу права вимоги підтверджуються актами приймання-передачі, витягами з реєстрів та платіжними документами. Умови всіх договорів факторингу є чинними та містять положення про можливість відступлення як наявних, так і майбутніх прав вимоги, що не суперечить законодавству. З урахуванням презумпції правомірності правочинів відповідно до статті 204 ЦК України укладені договори факторингу є дійсними та породжують належні цивільні права та обов`язки сторін. Щодо розміру заборгованості зазначено, що Відповідач не виконав свого обов`язку повернути кредит та сплатити проценти. У період володіння правом вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач не здійснювали додаткових нарахувань, а Відповідач не вносив жодних платежів. Балансові списання, відображені у бухгалтерському обліку попередніх кредиторів, не є погашенням заборгованості. Згідно зі статтями 1082, 525, 530, 599, 610, 611, 612 та 625 ЦК України Відповідач зобов`язаний виконати грошове зобов`язання перед належним кредитором, а неповідомлення про відступлення права вимоги не звільняє його від обов`язку погашення боргу. Загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на дату подання позовної заяви становить 24 702,00 грн, з яких: 9 500,00 грн основний борг; 15 202,00 грн проценти; 0,00 грн штрафні санкції. Ця сума підтверджується випискою з особового рахунку за період 04.06.2025 25.06.2025. У зв`язку з установленими обставинами та наданими доказами Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з Відповідача суму заборгованості, зазначену у позовній заяві. Представник Позивача у судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві подав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки та довідками про направлення судових повісток. Незважаючи на це, він у судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не подав і про причини своєї неявки суд не повідомив. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення відповідно до вимог статей 280281 ЦПК України. Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2025 року справу було призначено до заочного розгляду, про що свідчить текст ухвали, наявний у матеріалах справи. Дослідивши подані сторонами докази, суд установив такі обставини. 14.09.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №158253525 на суму 9 500,00 грн. Факт укладення договору підтверджується його електронною копією, наданою Позивачем, а також журналом реєстрації операцій та логами авторизації на вебсайті Первісного кредитора (а.с.16-18). Відповідно до статей 205, 207 ЦК України та статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» кредитний договір укладений у електронній формі є рівнозначним договору, укладеному у письмовій формі. Вказаний договір був підписаний Відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV99G8R, що підтверджується технічними журналами та даними про операції, наданими Первісним кредитором. Матеріали справи містять електронний лист-підтвердження від Первісного кредитора, у якому на адресу Відповідача було направлено примірник кредитного договору після його укладення, що додатково свідчить про завершеність процедури укладення електронного правочину. Також підтверджено, що кредитні кошти в сумі 9 500,00 грн були фактично перераховані на банківську картку № 5168-74XX-XXXX-7297 Відповідача, що підтверджується платіжним дорученням та фінансовою випискою Первісного кредитора. Суд також установив, що право вимоги за кредитним договором було послідовно відступлено: від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» за Договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, а також Реєстром прав вимоги №112 від 15.12.2020; від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» згідно з Договором факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 та Реєстром прав вимоги №9 від 30.05.2023; від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» за Договором факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 та Реєстром боржників від 04.06.2025. Факти переходу права вимоги підтверджуються копіями договорів факторингу, актами приймання-передачі, платіжними документами про оплату вартості прав вимоги та витягами з відповідних реєстрів, долучених до матеріалів справи. Відповідно до статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, тому відсутні підстави вважати зазначені договори факторингу недійсними. Досліджені судом докази свідчать, що Відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення кредиту та сплати процентів. У період володіння правом вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» додаткових нарахувань не здійснювалося, а Відповідач жодних платежів не проводив. Надані Позивачем бухгалтерські документи підтверджують, що списання заборгованості, яке проводилося попередніми кредиторами, носило виключно балансувальний характер і не є погашенням боргу. Згідно зі статтями 1082, 525, 530, 599, 610, 611, 612 та 625 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати своє грошове зобов`язання перед належним кредитором, а неповідомлення про відступлення права вимоги не є підставою для звільнення від обов`язку сплатити борг. Таким чином, на підставі наданих доказів, у тому числі: копії кредитного договору, технічних даних про авторизацію та підписання договору, платіжного доручення про зарахування 9 500,00 грн, копій договорів факторингу та актів приймання-передачі прав вимоги, виписки з особового рахунку за період 04.06.2025 25.06.2025, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх часткового задоволення. Згідно з частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до статті 12 зазначеного Закону, електронний правочин вважається підписаним, зокрема, у разі використання електронного підпису, включаючи одноразовий ідентифікатор, який відповідає вимогам законодавства, або іншого аналога власноручного підпису за умови письмової згоди сторін на використання такого засобу. Як убачається з наявних у матеріалах справи доказів, кредитний договір між сторонами було укладено саме з використанням одноразового ідентифікатора, направленого відповідачу у вигляді SMS-коду. Цей факт підтверджується копією кредитного договору, технічними файлами та журналами реєстрації в особистому кабінеті, логами погодження з умовами договору, відомостями про проходження верифікації та електронним повідомленням первісного кредитора про відправлення відповідачу примірника договору після його укладення. Отже, між сторонами було укладено електронний правочин, який у силу вимог Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмового договору та має повну юридичну силу, породжуючи відповідні цивільно-правові наслідки. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов`язанні допускається шляхом відступлення права вимоги іншій особі. Відповідно до частини першої статті 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, що існували на момент переходу права вимоги. Частина перша статті 1077 ЦК України визначає, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти іншій стороні (клієнту) за плату, а клієнт відступає фактору право грошової вимоги до боржника. Відповідно до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу можуть бути як наявні, так і майбутні грошові вимоги. Такі положення узгоджуються з вимогами статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка прямо допускає відступлення прав вимоги, що виникають з фінансових операцій. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник повернути їх та сплатити проценти на умовах договору. Частина перша статті 1048 ЦК України закріплює право кредитодавця на отримання процентів за користування наданими коштами. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. За статтею 611 ЦК України таке порушення тягне встановлені договором або законом правові наслідки. Частина перша статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, якщо він не виконав його у визначений строк. Належне виконання первісним кредитором своїх обов`язків підтверджується наявними платіжними документами щодо перерахування 9 500,00 грн на банківську картку відповідача, технічними журналами та файлами, що фіксують процес укладення електронного договору, а також підтвердженням акцепту оферти та погодження з умовами користування. Факти передачі прав вимоги у порядку, визначеному Цивільним кодексом України та відповідними договорами факторингу, підтверджуються реєстрами прав вимоги, актами приймання-передачі та платіжними документами про оплату вартості портфеля прав вимоги. Таким чином, у [PERSON] перед ТОВ «Юніт Капітал» утворилася загальна сума заборгованості у розмірі 24 702,00 грн, яка підтверджена випискою з особового рахунку за період з 04.06.2025 по 25.06.2025 та підлягає стягненню на користь позивача. Позивач також заявив вимогу про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Згідно з частиною четвертою статті 137 ЦПК України, такі витрати повинні бути співмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг, часом, витраченим адвокатом, ціною позову та значенням справи для сторони. Оскільки справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження як малозначна, суд дійшов висновку про обґрунтованість зменшення витрат на правничу допомогу до 3 000,00 грн як помірних, пропорційних та підтверджених документально. Крім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір розподіляється між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з цим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved