Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

У жовтні 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в розмірі 19 592,30 грн, а також, 2422,40 грн понесених витрат на сплату судового збору та 7000,00 грн понесених витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що 06.10.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 00-10004997 в електронній формі, за умовами якого відповідачка отримала грошові кошти у позику шляхом їх переказу на платіжну картку відповідачки. 16 квітня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 16042025-МК/ЮнітКапітал, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступило позивачу права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі за Договором кредитної лінії № 00-10004997 від 06.10.2024 року на заборгованість, яка виникла у відповідачки у зв`язку із неналежним виконанням умов Договору у розмірі 22 842,30 грн, де: 7 800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11 792,30 - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3 250,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Виходячи з цього, у зв`язку із несплатою відповідачкою заборгованості за Договором кредитної лінії № 00-10004997 від 06.10.2024 року позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість в розмірі 19 592,30 грн, яка складається із 7 800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11 792,30 - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та судові витрати. Ухвалою суду від 28.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, призначено справу до розгляду по суті та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» відомості щодо належності платіжної картки відповідачці та інформацію щодо отримання на її рахунок грошових коштів позики. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідачка будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання до суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не надавала. В постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 Верховний Суд зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. На думку суду, неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами справи. Згідно з частиною другою\~статті 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей\~12,\~13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~вимог статей76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, 06 жовтня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит», як кредитодавцем та [PERSON] , як позичальником, було укладено договір кредитної лінії № 00-10004997 (далі-Договір). Відповідно до п. 1.1. Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.2. Договору, сума ліміту кредитної лінії складає: 6500,00 грн. Тип кредиту кредитна лінія (безвідклична). Цільове призначення кредиту на споживчі потреби. Пунктом 1.3. Кредитного договору встановлено, що строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) - 01 жовтня 2025 року згідно умов пункту 3.5 цього Договору. Згідно з п. 1.4 Позичальник зобов`язаний здійснювати оплату нарахованих процентів в періодичну дату оплати процентів, а саме: 21 жовтня 2024 року та на кожний 15 день після цієї дати протягом строку кредитування. Дата повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та дата сплати комісії зазначаються в графіку платежів, які містяться в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною. Відповідно до п. 1.5.1. Кредитного Договору, стандартна процентна ставка 0,94 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору. Пунктом 1.6. Кредитного договору визначено, що кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту в розмірі 20,00% від суми кредиту, що складає 1 300,00 грн., яку позичальник зобов`язується сплатити на умовах визначених у п. 3.5 цього договору. Пунктом 2.8. Кредитного договору визначено, що кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/ видачі кредиту: 06жовтня 2024 року. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 6500,00 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) 414949ХХХХ4900. Пунктом 3.5. Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується здійснити оплату комісії та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення кредиту, а саме 01жовтня 2025 року. Вищевказаний Договір підписано відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора: 02288, який був відправлений 06.10.2024 року о 20:41:12, що підтверджується довідкою про ідентифікацію складену ТОВ «Макс Кредит» б/н та б/д. Додатком № 1 до Договору сторонами було погоджено Графік платежів, який складається із 24 періодичних платежів з 21.10.2024 року по 01.10.2025 року включно. Відповідно до вказаного графіку до складу періодичних платежів увійшли: розмір кредиту на суму 6 500,00 грн; комісія у сумі 1 300,00 грн; проценти за користування кредитом в загальному розмірі 21 908,25 грн. Також відповідачка була ознайомлена із паспортом споживчого кредиту, який містить аналогічні умови Договору та який підписано відповідачкою із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором: 58269. Факт отримання відповідачкою грошових коштів на належний їй платіжний засіб, а саме платіжну картку № [NUMBER] в розмірі 6 500,00 грн від 06.10.2024 року підтверджується випискою по рахунку відповідачки за період з 06.10.2024 року по 11.10.2024 року наданих листом від 10.11.2025 року № 20.1.0.0.0/7-251104/93388-БТ. З виписки з особового рахунку за Договором вбачається, що відповідачка має заборгованість за Договором № 00-10004997 від 06.10.2024 року в розмірі 22 842,30 грн, де: 7 800,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11 792,30 - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 3 250,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 16.04.2025 року сума заборгованості за Договором складає 19 592,30 грн, яка складається із 6 500,00 грн - заборгованості за тілом кредиту; 11 792,30 - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1 300,00 грн - комісії. Встановивши наведені обставини, суд враховує наступне. Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтями\~610,\~629 ЦК України\~\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~статті 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до абзацу другого частини другої\~статті 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З матеріалів справи судом встановлено, що 06 жовтня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит», як кредитодавцем та [PERSON] , як позичальником, було укладено договір кредитної лінії № 00-10004997на підставі якого відповідачка отримала 06.10.2024 року грошові кошти у позику в розмірі 6 500,00 грн під зобов`язання повернення кредиту зі сплатою нарахованих процентів та одноразової комісії. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статтею 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як вбачається з наданих суду виписки з особового рахунку відповідачки та розрахунку заборгованості, останньою не було виконано взятих на себе зобов`язань, не вчинено платежів із повернення суми кредиту та сплати процентів, у зв`язку із чим виникла заборгованість за Договором, яка рахується як: 6 500,00 грн - заборгованості за тілом кредиту; 11 792,30 - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 1 300,00 грн - комісії. З огляду на наведене, розмір заборгованості відповідачки за тілом кредиту складає 6 500,00 грн, що спростовує твердження позивача про заборгованість за тілом кредитом в розмірі 7 800,00 грн. Аналогічні умови вбачаються з умов Договору, де кредит - грошові кошти, що надаються позичальникові, а комісія це одноразова плата, яку здійснює позичальник за надання кредиту. Таким чином, комісія за надання кредиту не входить до складу тіла кредиту оскільки тіло кредиту це основна сума позики, яку відповідачка отримала від первинного кредитора, тоді як комісія є окремою платою за послуги, зокрема, пов`язані із наданням кредиту. Відповідно до наведеного, суд приходить до висновку, що включення позивачем розміру комісії у сумі 1 300,00 грн до суми кредиту у сумі 6 500,00 грн не відповідає умовам Договору та розміру отриманого відповідачкою кредиту. Частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~статтею 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Судом встановлено, що заборгованість відповідачки за Договором була відступлена позивачу на підставі договору факторингу. Так, з договору факторингу укладеного між ТОВ «Макс Кредит» та позивачем № 16042025-МК/ЮнітКапітал від 16.04.2025 року вбачається передача права вимоги до боржників позивачу згідно отриманого Реєстру боржників (п. 1 Договору факторингу). Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору фактор зобов`язується передати клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. За умовами п.2.2 Договору факторингу визначено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийма ння-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги. Як вбачається з акту приймання-передачі реєстру боржників від 16.04.2025 року позивач прийняв реєстр боржників клієнта та набув права вимоги до боржників. З огляду на витяг з реєстру боржників, 16.04.2025 року позивач набув право вимоги до відповідачки за Договором № 00-10004997на суму 19 592,30 грн. Таким чином, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості за Договором кредитної\~лінії №\~00-100049976\~від 06.10.2024\~року в\~розмірі 6\~500,00\~грн -\~заборгованості за\~тілом кредиту\~та 11\~792,30\~-\~заборгованості по\~несплаченим відсоткам\~за користування\~кредитом,\~у зв`язку\~із чим,\~позовні вимоги\~підлягаютьчастковому задоволенню. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3 статті 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, які складаються зі сплати позивачем судового збору, суд враховує, що ціна позову складає 19 592,30 грн, а розмір позовних вимог, який підлягає задоволенню складає 18 292,30 грн, що складає 93,4% від суми позову. Таким чином, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки складає 2 262,52 грн. Що стосується заявлених позивачем витрат, пов`язаних із правничою допомогу, то слід виходить із наступного. Частиною першою\~статті 15 ЦПК України\~встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з частинами першою - шостою\~статті 137 ЦПК України\~встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд зазначає, що розгляд справи було постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до частини восьмою\~статті 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу представник позивача надав суду копію договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року, копію акту прийому передачі наданих послуг від 01.10.2025 року та копію додаткової угоди № 25770872833 від 11.09.2025 року на суму 7000,00 грн. Проаналізувавши надані представником позивача документи, що підтверджують витрати позивача на правничу допомогу у цій справі, суд виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності, вважає, що розмір вказаних витрат понесених позивачем доведено належним чином. Між тим, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 93,4% від суми задоволених позовних вимог, що складає 6 538,00 грн. Враховуючи вище викладене,

Outcome: partial