Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

19 вересня 2025 року представник позивача звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, сформованим в системі «Електронний суд». В обґрунтування позову представник зазначила, що 30.01.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»\~та відповідачем було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1340-4770, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 24000,00 грн, строком кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, знижена % ставка - 1,20 % в день, стандартна % ставка - 1,50 % в день, комісія за видачу кредиту - 15% від суми кредиту. Позивач виконав умови договору, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, зазначений відповідачем в особистому кабінеті. Відповідач не виконувала умов кредитного договору в повному обсязі, внаслідок чого станом на 26.08.2025 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 126193,00 грн, з яких: 24000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, 101952,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 241,00 прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Разом з тим, позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими відсотками у сумі 13584,00 грн, за умовами погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 112609,00 грн, з яких 24000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 88609,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Враховуючи вищевикладене, представник позивача, просив суд, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 112609,00 грн, з яких 24000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 88609,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також 2442,40 грн судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, до позовної заяви додала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у відсутність представника банку та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, судові повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з Рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення про виклик [PERSON] до суду на 14:00 год 27.10.2025 та на 09:00 год 25.11.2025 судові повістки не вручені відповідачу з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу. Відзиву відповідач не подала. Враховуючи наявність умов проведення заочного розгляду справи встановлених ст. 280 ЦПК, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 30.01.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавець)\~та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1340-4770, який підписано позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) С 6368 (далі по тексту Договір). Відповідно до Договору відповідач отримала кредит у розмірі 24000,00 грн (п.4.1), дата надання/видачі кредиту 30.01.2024 (п.4.1), базовий період складає 14 календарний днів (п.4.4), строк кредитування 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 24.11.2024. Строк дії Договору є рівним строку кредитування (п.4.9), стандартна процентна ставка - 1,50 % за кожен день користування кредитом (п. 4.6), комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту (п.4.7) (а.с. 10-17). 30.01.2024 [PERSON] підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) А 6368 Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (далі по тексту Паспорт), у якому викладено умови споживчого кредиту, які за своїм змістом є ідентичними умовам, викладеним у Договорі (а.с. 25 на звороті -27). 30.01.2024 [PERSON] підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (номер пароля) С 6368 Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) (а.с.18-25). Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено в ч. 1 ст. 628\~Цивільного кодексу України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~638\~Цивільного\~кодексу\~України,\~договір\~є\~укладеним,\~якщо\~сторони\~в належній\~формі\~досягли\~згоди з\~усіх\~істотних\~умов договору.\~ Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, статтею 627 Цивільного кодексу\~України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. В п. 12 Договору, позичальник [PERSON] зазначила номер особистого електронного платіжного засобу: [NUMBER] . Згідно листа АТ КБ «Приватбанк», останнє повідомило про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LigPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 зокрема по платежу: дата видачі 30.01.2024, сума 24000,00, номер договору 1340-4770, номер картки - [NUMBER] (а.с.31-33). Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту за кредитним договором № 1340-4770 від 30.01.2024 року\~ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»\~видано кошти [PERSON] у розмірі 24000,00 грн (а.с. 34). Отже, із досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»\~ виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 24000,00 грн - простроченої заборгованості за кредитом, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З розрахунку заборгованості за договором № 1340-4770 від 30.01.2024, станом на 26.08.2025 року вбачається, що з моменту отримання кредитних коштів, [PERSON] 11.02.2024 сплачено 5715,62 грн на погашення відсотків та комісії та 18.03.2024 сплачено 1675,38 грн на погашення комісії (а.с.35-37). Приймаючи до\~уваги те,\~що відповідач\~отримавши кредитні\~кошти в\~сумі 24000,00\~грн зобов`язання\~з їх\~повернення не\~виконала,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги в\~частині стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивача 24000,00\~грн\~-\~простроченої\~заборгованості\~за кредитом є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 88609,00 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1048\~Цивільного\~кодексу\~України,\~позикодавець\~має\~право на\~одержання\~від\~позичальника процентів\~від\~суми\~позики,\~якщо\~інше\~не встановлено\~договором\~або\~законом.\~Розмір\~і\~порядок одержання\~процентів\~встановлюються\~договором.\~Якщо\~договором\~не встановлений\~розмір\~процентів,\~їх\~розмір\~визначається на\~рівні\~облікової\~ставки Національного\~банку\~України.\~ У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З розрахунку заборгованості за договором № 1340-4770 від 30.01.2024, станом на 26.08.2025 року вбачається, що заборгованість [PERSON] за відсотками становить 101952,00 грн (а.с.35-37). З вказаного розрахунку судом встановлено, що з 30.01.2024 по 26.02.2024 відсотки відповідачу було нараховано виходячи з розміру відсоткової ставки 1,2 % на день, а з 27.02.2024 по 24.11.2024 відсотки відповідачу було нараховано виходячи з розміру відсоткової ставки 1,5 % на день. Судом встановлено, що позивачем було нараховано відсотки в межах дії договору, після закінчення строку дії договору позивач не здійснював нарахування відсотків, що відповідає вимогам закону. Разом з тим, розмір нарахованих відсотків не в повній мірі відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», з огляду на таке. Пунктом 5 розділу І ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон\~№ 3498-IX від 22.11.2023),\~статтю 8\~ЗУ «Про\~споживче\~кредитування» доповнено частиною п`ятою. Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про\~споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно п. 2 Розділу ІІ. Прикінцевих та перехідних положень Закону\~№ 3498-IX\~від\~22.11.2023 ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія\~пункту 5\~розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Як встановлено судом, договір між сторонами укладено 30.01.2024, отже договір було укладено після набрання чинності Законом\~№ 3498-IX від 22.11.2023, тому дія\~пункту 5\~розділу I цього Закону поширюється на кредитний договір укладений між сторонами, який є підставою даного позову. Згідно п.\~17 Розділу\~IV\~Прикінцевих\~та\~перехідних положень\~ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України\~"Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. За таких обставин, суд дійшов висновку, що в період з 30.01.2024 по 19.08.2024 розмір денної процентної ставки відповідав умовам договору, проте з 20.08.2024 по 24.11.2024 розмір відсотків згідно вказаного закону не міг перевищувати 1 %, проте позивач нараховував відсотки виходячи з розміру процентної ставки 1,5 %. Отже, за період з 30.01.2024 по 19.08.2024 розмір відсотків нарахований позивачем в розмірі 73080,00 грн відповідає розміру визначеному договором. Натомість за період з 20.08.2024 по 24.11.2024 - розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1,0 %. Разом з тим, судом встановлено, що за вказаний період позивачем було нараховано відсотки, виходячи із процентної ставки 1,5% в день, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування». Так, за підрахунками суду, розмір відсотків за період з 20.08.2024 по 24.11.2024 виходячи з розміру денної процентної ставки 1,0 % становить 23280,00 грн (240,00 грн (розмір відсотків в день) х 97(днів в періоді). Таким чином, за підрахунками суду, загальний розмір відсотків за період з 30.01.2024 по 24.11.2024 терміну дії договору становить 96360,00 грн. Разом з тим, позивач диспозитивно розпорядився своїми правами та заявив до стягнення розмір процентів в меншому розмірі в сумі 88609,00 грн. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши від позивача кредитні кошти в у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернула, а також відсотки у встановленому договором розмірі на користь позивача не сплатила, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача 88609,00 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами є законними обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. \~\~\~\~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved