Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

[PERSON] , у червні 2025 року, звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібра ТК» нараховану, але невиплачену заробітну плату в загальній сумі 120043,96 грн, з яких 76085,20 грн заробітна плата та 43958,76 грн компенсація за невикористану щорічну відпустку тривалістю 15 днів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наказом № 622-к від 21.11.2018 року був прийнятий на роботу в Кіровоградський відділ Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібра ТК» на посаду електрослюсаря з ремонту устаткування. Під час перебування у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 120043,96 грн, з яких 76085,20 грн заробітна плата та 43958,76 грн компенсація за невикористану щорічну відпустку тривалістю 15 днів. Наказом № 52-к від 14.04.2025 року він був звільнений із займаної посади за власним бажанням згідно частини 3 статті 38 Кодексу Законів про Працю України, про що була зроблена відмітка у трудовій книжці. В день звільнення позивачу невиплачено заробітну плату та компенсацію за невикористану щорічну відпустку тривалістю 15 днів, тому звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 30 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 49074 від 27.11.2025 року) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв, відзиву на позов не подавав. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина третя статті 12 Цивільного процесуального кодексу України покладає на кожну сторону обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України). Судом встановлено, що [PERSON] наказом № 622-к від 21.11.2018 року був прийнятий на роботу в Кіровоградський відділ Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібра ТК» на посаду електрослюсаря з ремонту устаткування, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] . Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібра ТК» №52-к від 30 квітня 2025 року [PERSON] звільнено з посади електрослюсар (слюсар) черговий та з ремонту устаткування Кіровоградського відділу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібра ТК» за власним бажанням за частиною третьою статті 38 Кодексу законів про працю України. Визначено компенсацію за 15 календарних днів невикористаної відпустки. Відповідно до повідомлення про нараховані суми, належні працівникові при звільненні від 30 квітня 2025 року заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Лібра ТК» перед [PERSON] станом на 01.04.2025 року становить 120043,96 грн, з яких 76085,20 грн заробітна плата та 43958,76 грн компенсація за невикористану щорічну відпустку тривалістю 15 днів. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (частина сьома стаття 43 Конституції). За приписами частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно частини першої статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше 7 днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За змістом частини четвертої статті 97 Кодексу законів про працю України, статті 22 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами колективними договорами. Роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника (частина перша статті 47 Кодексу законів про працю України). Відтак, зажаючи на зазначені вище норми закону, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційної до розміру задоволених вимог. А відтак, оскільки позивач при звернені до суду з позовною вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а тому з відповідача в дохід держави підлягає стягнення судового збору в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved