Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 21.07.2025 року до суду надійшла позовна заява ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МТБ БАНК» (надалі ПАТ «МТБ БАНК») до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №R10634/2021 від 29.09.2021 року та додатковою угодою до нього від 06.07.2023р.яка станом на 04.07.2025р. складає 87114,39 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту в розмірі 62102,78 грн., заборгованість за відсотками -15570,13 грн., комісій 9441,48 грн., а також судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Представник позивача посилається на те, що 29.09.2021 року [PERSON] отримав споживчий кредит на наступних умовах: розмір ліміту 10000,00 грн, розмір щомісячного платежу за розрахунковийперіод 5768,22 грн, строк кредитування з 29.09.2021р. по 27.09.2024р., фіксована процентна ставка 0,01% річних.. Банк повністю виконав свої зобов`язання, встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 100000,00 грн, однак відповідач порушує строки повернення кредиту. 06.07.2023р. була укладена додаткова угода до цього договору, згідно якої фіксована процентна ставка складає 25% річних, строк кредиту: з 29.09.2021р. по 04.07.2025р., заборгованість на дату кладення угоди 67714,36 грн. Оскільки відповдач на вимогу-претензію щодо виконання зобовязань не реагує, через що банк згідно договору має право вимагати виконання зобовязань до договором, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою суду від 29.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача направив на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив у справі не подавав. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 25.11.2025 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи ненадходженням від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ ІІІ.1 Так, судом встановлено, що 29.09.2021 року між ПУБЛЧНИМ АКЦIОНЕРНИМ ТОВAPИCTBOM ?MTБ БAHK?(далі - Банк, Позивач,) та [PERSON] (далі Позичальник,Відповідач) було укладено Договір про споживчий кредит №R10634/2021 (далі - Договір, Кредитний договір). Згідно п. 1.1 якого Банк надає Позичальнику споживчий Кредит, а Позичальник отримуєйого на наступних умовах: розмір ліміту 10000,00 грн, процентна ставка 0,01% річних, строк кредитування з 29.09.2021р. по 27.09.2024р. Згідно пункту 1.2 Кредитного договору Банк надає Позичальнику споживчий кредит у розмірі 98792,00 грн для споживчих потреб шляхом безготівкового перерахування з позичкового рахунку на рахунок № [NUMBER] , відкритий у ПАТ «ИТБ БАНК», оплати страхового платежу в сумі 1028,00грн,а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі: комісійну винагороду а зарахування кредитних коштів 3,3% одноразово; за обслууговування кредиту комісія 2,99% щомісячно. Погашення кредиту відбувається шляхом поповнення поточного рахунку№ [NUMBER] , згідно графіку платежів (п. 1.3). Також згідно п. 2.3 підписанням цього Кредитного договору за кожним випадком поршення позичальником на строк більше 60 календарних днів зобовязань по повернення кредиту, сплаті процентів та комісій за користування кредитом банк має право нараховувати штраф у розмірі 10% від суми простроченого кплатежу. Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, відкрив позичальнику банківський рахунок, встановивши ліміт кредитної лінії (дозволену перевитрату) в розмірі 10000 грн. 06.07.2023р. була укладена додаткова угода №1 до договору№R10634/2021 від 29.09.2021, згідно якої сторони підтвердили існування на момент укладення угоди заборгованості позичальника за кредитом без урахування відсотків в сумі 67714,36 грн. а також виклали п.1.1. договору №R10634/2021 від 29.09.2021 в наступній редакції: сума кредиту 100000 грн, фіксована процентна ставка складає 25% річних, строк кредиту: з 29.09.2021р. по 04.07.2025р. комісія за люмлуговування кредиту, яка нарахована, але не сплачена 19442,15 грн, яка сплачується позичальником рівним частинами щомісячно.Такрж було викладено уновій редакції Графік платежів. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконує неналежним чином, порушує строки по сплаті платежів в рахунок погашення кредиту, нарахованих за користування кредитом відсотків, що підтверджується випискою по рахунку за період з 29.09.2021 по 04.07.2025. Cтаном на 04.07.2025р. зобов`язання [PERSON] за Договором про споживчий кредит №R10634/2021 від 29.09.2021. залишаються не виконаними. Заборгованість за кредитним договором становить 87114,39 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту -62102,78 грн., заборгованість за відсотками- 15570,13 грн., заборгованість за комісіями 9441,48 грн. IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1 ст.638 ЦК України). Згідно зі ст.634 ЦК України, договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст.207 ЦК України, в редакції станом на момент укладення до горову, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ Як встановлено судом, [PERSON] , уклавши договір про споживчий кредит №R10634/2021\~від 29.09.2021 з ПАТ`МТБ БАНК»» та 06.07.2023р. додаткову угоду №1 до нього, прийняв на себе зобов`язання по поверненню грошових коштів, сплаті процентів та комісій, передбачених Графіками платежів. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Таким чином, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підлягають задоволенню, стягненню з відповідача, у зв`язку з невиконанням умов Договору про споживчий кредит №R10634/2021 від 29.09.2021р. заборгованості на користь ПАТ «МТБ БАНК» у загальному розмірі 87114,39 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту -62102,78 грн., заборгованість за відсотками- 15570,13 грн., заборгованість за комісіями 9441,48 грн. З боку відповідача суду не наданого жодного належного та допустимого доказу на спростовування доводів, викладених представником позивача. VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Системний аналіз норм статей\~137,\~141 Цивільного процесуального кодексу України\~дає підстави\~для висновку,\~що вирішенню\~питання про\~розподіл судових\~витрат передує\~врахування судом,\~зокрема,\~обґрунтованості та\~пропорційності розміру\~таких витрат. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування витрат зі сплати судового збору 3028,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved