Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

16 липня 2025 року з Новокадацького районного суду міста Дніпра за підсудністю до суду надійшла цивільна справа, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 47 766 грн. 54 коп. та судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що між АТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] укладено кредитні договори: 21.09.2020 року кредитний договір № 2001690507601, за яким позичальнику надано кредит у сумі 16 000 грн.; 21.12.2020 року кредитний договір № 1001769148201, за яким позичальнику надано кредит у сумі 40 000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Станом на 04.02.2025 року має заборгованість: за кредитним договором № 2001690507601 від 21.09.2020 року в розмірі 13 936 грн., з яких: 8 303 грн. 34 коп. - заборгованість за кредитом; 5 632 грн. 66 коп. - заборгованість за процентами; за кредитним договором № 1001769148201 від 21.12.2020 року в розмірі 33 830 грн. 54 коп., з яких: 18 334 грн. 28 коп. - заборгованість за кредитом; 4,99 грн. - заборгованість за процентами, 15 491 грн. 27 коп. - заборгованість за комісією. Позивачем направлялася письмова вимога відповідачу на адресу місця проживання, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Тому позивач просить стягнути суму заборгованості, а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 18 липня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 18 липня 2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що 21 вересня 2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Перший український міжнародний банк» із Заявою № 2001690507601 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У вказаній заяві відповідач підтвердив, що він в повному обсязі приймає Публічну пропозицію АТ «Перший український міжнародний банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщена на сайті банку: pumb.ua. Таким чином, відповідач акцептував публічну пропозицію банку на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У своїй заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідачка просив надати йому споживчий кредит у розмірі 15 000 грн., який підвищено до 16 000 грн. Строком на 12 місяці, зі сплатою процентів в розмірі 47,88% річних. Також установлено, що відповідач 21 вересня 2020 року ознайомився та підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні істотні умови кредитного договору. Згідно з довідкою про збільшення кредитного ліміту за кредитним договором № 2001690507601 від 21 вересня 2020 року, було встановлено кредитний ліміт відповідачу в сумі 16 000 грн. Відповідач з викладеними у заяві умовами кредитування погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого проставив свій підпис. Факт видачі кредиту також підтверджується випискою з особового рахунку відповідача [PERSON] за період з 21 вересня 2020 року по 4 лютого 2025 року. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції за картковим рахунком, з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами на підтвердження наявності та розміру заборгованості та на підтвердження отримання відповідачем кредитної картки, оскільки здійснення наведених вище операцій по рахунку без кредитної картки є неможливим. Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 2001690507601 від 21 вересня 2020 року, станом на 4 лютого 2025 року включно, становить 13 936 грн., з яких: 8 303 грн. 34 коп. заборгованість за кредитом; 5 632 грн. 66 коп. заборгованість за процентами. Крім того, 21 грудня 2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Перший український міжнародний банк» із Заявою № 1001769148201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У вказаній заяві відповідач підтвердив, що він в повному обсязі приймає Публічну пропозицію АТ «Перший український міжнародний банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, що розміщена на сайті банку: pumb.ua. Таким чином, відповідач акцептував публічну пропозицію банку на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. У своїй заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідач просив надати йому споживчий кредит у розмірі 40 000 грн., строком на 24 місяці, з розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 1 196 грн. щомісячно, розміром процентної ставки 0,01% (п. 5), способом надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі видача готівкою через касу Банку чи банківський переказ (п. 7), уповноваживши банк здійснити переказ суми споживчого кредиту за реквізитами, зазначеними при визначенні способу його надання (п. 8). Також, встановлено, що відповідач 21 грудня 2020 року ознайомився та підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені основні істотні умови кредитного договору. Відповідно до копії платіжної інструкції № TR.46407889.86398.8810 від 21 грудня 2020 року на рахунок [PERSON] перераховано 40 000 грн. кредитних коштів за договором № 1001769148201 від 21 грудня 2020 року. Факт видачі кредиту також підтверджується випискою з особового рахунку відповідача [PERSON] за період з 21 грудня 2020 року по 4 лютого 2025 року. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції за картковим рахунком, з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами на підтвердження наявності та розміру заборгованості та на підтвердження отримання відповідачем кредитної картки, оскільки здійснення наведених вище операцій по рахунку без кредитної картки є неможливим. Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 4 лютого 2025 року включно, заборгованість відповідача за кредитним договором № 1001769148201 від 21 грудня 2020 року, становить 33 830 грн. 54 коп., з яких: 18 334 грн. 28 коп. заборгованість за кредитом; 4 грн. 99 коп. заборгованість за процентами, 15 491 грн. 27 коп. заборгованість за комісією. 4 лютого 2025 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] було направлено письмову вимогу (повідомлення) № КНО-44.2.2/80, в якій АТ «ПУМБ» просить погасити заборгованість за укладеними кредитними договорами в розмірі 47 766 грн. 54 коп., яка сформувалась станом на 4 лютого 2025 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»). Умови договорів приєднання розробляються банком та повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII, договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За змістом частини 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується виписками по особовому рахунку, сформованою відділенням ПУМБ. Відповідачем вказаний розмір заборгованості за кредитними договорами не спростовано, свого розрахунку не надано. Відповідно до п. п. 5.1.4, 5.1.6., 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ», клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодувати Банку сплачені ним кошти, своєчасно та в повному обсязі оплачувати Банку вартість послуг, які надані Банком за Договором та інші платежі, відповідно до умов Договору та встановлених тарифів, сплачувати заборгованість по Договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені Договором. Отже, судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав заяву і отримав кредит, однак умови договору порушив. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами № 2001690507601 від 21 вересня 2020 року та договором № 1001769148201 від 21 грудня 2020 року, у передбачений у договорі строк кошти (суму кредиту) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основною сумою боргу та заборгованість по процентам у розмірі 18 339 грн. 27 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 15 491 грн. 27 коп., суд зазначає наступне. Так як позичальнику були надані кошти на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У розумінні положень чинного законодавства України, послуга, яку надає банк споживачу, - надання грошових коштів. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року визначає, що Банк не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За таких обставин, пункти кредитного договору про сплату на користь кредитодавця комісії за надання кредиту є нікчемними, а тому, суд вважає, що підстави для задоволення позову в даній частині, відсутні. Згідно з частиною шостою ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, з урахуванням викладеного, та того, що відповідач умови за вказаними договорами належним чином не виконав, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за Кредитним договором № 2001690507601 від 21 вересня 2020 року у розмірі 13 936 грн., з яких: 8 303 грн. 34 коп. заборгованість за кредитом; 5 632 грн. 66 коп. заборгованість за процентами, та кредитним договором № 1001769148201 від 21 грудня 2020 року в розмірі 18 339 грн. 27 коп., з яких: 18 334 грн. 28 коп. заборгованість за кредитом; 4 грн. 99 коп. заборгованість за процентами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial