Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

До Київського районного суду м. Харкова 11.12.2024 надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , самостійно виховує неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовної заяви зазначає, зокрема, що 14.11.2009 Київським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №598. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2023 (справа №953/8402/23) шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Оскільки сторони фактично стали проживати окремо ще до моменту юридичного розірвання шлюбу, то між ними існувала усна домовленість про порядок виховання та утримання дітей. Так, згідно такої домовленості, сторони визначилися, що неповнолітній син [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком, а мати не приймає участі в його утриманні, забезпеченні та вихованні, а неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю, а батько не приймає участі в її утриманні, забезпеченні та вихованні. В подальшому, 15.12.2023 сторони юридично закріпили вказані домовленості, уклавши нотаріально посвідчений Договір про визначення місця проживання дітей та участі батьків у їх виконанні та склали нотаріально посвідчені заяви про відсутність претензій щодо друг друга в частині стягнення аліментів на дитину, утриманням якої займається один з батьків у відповідності до домовленостей. Таким чином, кожен із батьків виховує свою неповнолітню дитину самостійно, а від батьківської участі у вихованні та утриманні іншої дитини свідомо кожен із них відмовився та свої батьківські обов`язки не виконує. На теперішній час [PERSON] з своїм неповнолітнім сином стосунки не підтримує і лише інколи спілкується з ним по телефону з ініціативи самого неповнолітнього [PERSON] . Такі ж стосунки і між [PERSON] з його неповнолітньою донькою [PERSON] , яка проживає з матір`ю. Відповідно до актового запису про народження №18 від 19.01.2010 слідує, що [INFO] в м. Харкові народився [PERSON] , його батьком записаний [PERSON] . Дана обставина доводиться свідоцтвом про народження [NUMBER] від 19.01.2010. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №2f2e4e09-398а-4920-9d2b-afcf00a5c162 від 24.01.2024 слідує, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача зазначає, що на даний час [PERSON] перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] в [ADDRESS] з 29.12.2022, але повноцінно займається вихованням та утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] , приділяючи йому належну увагу та надаючи необхідне матеріальне забезпечення, надаючи йому всю увагу. На даний час [PERSON] та його неповнолітній син [PERSON] постійно проживають в будинку [ADDRESS] . Разом з ними проживає [PERSON] , бабуся неповнолітнього, [PERSON] має відокремлену кімнату, яка облаштована спальним місцем, місцем для навчання, де маються гаджети для навчання, навчальні посібники. Одяг та взуття розраховані за віком та відповідають розмірам. Сам будинок, де проживає неповнолітній, у доброму стані, під`єднаний до централізованого електропостачання, водопостачання, газопостачання, опалення будинку газове. Вихованням та доглядом неповнолітнього [PERSON] [PERSON] займається його батько. Дитина доглянута, охайна, відвідує спортивний гурток з кікбоксингу, її емоційний стан задовільний, шкідливі звички заперечує, з мамою інколи спілкується в телефонному режимі. Складні життєві обставини в сім`ї відсутні. Батько має постійний та достатньо високий дохід у вигляді грошового забезпечення за місцем проходження служби. Має позитивну характеристику за місцем служби. Інформація щодо порушень [PERSON] адміністративного чи кримінального законодавства та притягнення до відповідальності - відсутня. Викладені обставини та надані докази у своїй сукупності доводять факт самостійного виховання [PERSON] неповнолітнього сина [PERSON] . Встановлення вказаного юридичного факту потрібно для повноцінної реалізації права батька на виховання та розвиток дитини з можливістю зміни місця проживання дитини без дозволу іншого із батьків, оформлення соціальних пільг та послуг, як дитини військовослужбовця, яка виховується не в повній сім`ї. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2024, розгляд вказаної справи\~ визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (а.с. 26). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 29). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.03.2025 клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Ключника С.В. про витребування доказів задоволено; витребувано з Адміністрації Державної прикордонної служби України наступну інформацію: Чи перетинала [PERSON] , громадянка України, [INFO] , державний кордон України у період з 01.03.2024 по 01.01.2025, якщо так, то в яких напрямках були здійснені такі перетини? (а.с. 64). 19.03.2025 на електрону адресу суду надійшла відповідь начальника Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України на виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 11.03.2025 (а.с. 65). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.04.2025 закрито підготовче провадження по цивільній справі за вказаною позовною заявою та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 78). Представник позивача [PERSON] - адвокат Ключник С.В. в ході розгляду справи підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, 19.11.2025 на електрону адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Ключника С.В. про розгляд справи без участі, в якій зазначив, що розгляд справи призначено на 19.11.2025 о 09.30 год. З технічних підстав в судовому процесі оголошувались перерви. Після перерви о 13.30 год. з технічних підстав представник заявника поновити відеоконференцію не зміг. По справі проведено всі необхідні процесуальні дії, а тому слухання справи можливо закінчити. Просив закінчити розгляд справи без участі сторони заявника (позивача). Позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі. Розгляд справи провести в межах заявлених вимог та на підставі наданих позивачем та отриманих судом доказів. Просив позовні вимоги задовольнити. Не заперечує проти закінчення розгляду справи в письмовому порядку та ухвалення заочного рішення (а.с. 146). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася своєчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 20.02.2025 до канцелярії суду надійшли пояснення заступника директора Департаменту - начальника Служби у справах дітей по Київському району Харківської міської ради Матвіївої В., в яких вона просила слухати справу у відсутність представника третьої особи відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України та прийняти рішення на розсуд суду, враховуючи інтереси дитини, за наявними в справі матеріалами (а.с. 56). Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідачі обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надали, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, надані в ході розгляду справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно копії свідоцтва про народження від 19.01.2010, [PERSON] народився [INFO] . Батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.10.2023 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 14.11.2009 Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №598; після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] (а.с. 5). Згідно копії заяви [PERSON] від 03.12.2023, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Янбековою О.І., [PERSON] , повністю розуміючи значення своїх дій та без будь-якого стороннього тиску, як фактичного так і психологічного з боку інших осіб, відповідно до власного волевиявлення, цією заявою повідомляє, що відмовляється від стягнення аліментів в судовому порядку на утримання малолітньої донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відповідно до копії заяви [PERSON] від 07.12.2023, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Янбековою О.І., [PERSON] , повністю розуміючи значення своїх дій та без будь-якого стороннього тиску, як фактичного так і психологічного з боку інших осіб, відповідно до власного волевиявлення, цією заявою повідомляє, що відмовляється від стягнення аліментів в судовому порядку на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). 15.12.2023 між [PERSON] (Батько) та [PERSON] (Мати) укладено договір про визначення місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Янбековою О.І., згідно умов якого: п. 1 Договору, цей договір укладено стосовно місця проживання та участі Батьків у вихованні спільних дітей, малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] ; п. 2 Договору, відповідно до цього договору Батьки домовились про місце проживання Дітей та про порядок здійснення батьківських прав Матір`ю та Батьком, які проживатимуть окремо від Дитини; п. 3 Договору, місцем проживання Сина, який знаходиться на утриманні Батька, Батьки визначили місце його реєстрації та фактичного постійного проживання з Батьком за адресою: [ADDRESS] . Місцем проживання Доньки, яка знаходиться на утриманні Матері, Батьки визначили місце її реєстрації та фактичного постійного проживання з Матір`ю за адресою: [ADDRESS] ; п. 4 Договору, Батьки гарантують один одному право вільно відвідувати і спілкуватися з [PERSON] та Донькою відповідно, а також брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджатиме нормальному розвитку Дітей; п. 5 Договору, Батьки дійшли згоди, що Батько має право зустрічатися та без перешкод спілкуватися з Донькою за попередньою домовленістю з Матір`ю, та що Мати має право зустрічатися та без перешкод спілкуватися з [PERSON] за попередньою домовленістю з Батьком; п. 6 Договору, Батьки зобов`язуються належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання, а також своєчасно повідомляти один одного про зміну свого місця проживання, контактних телефонів та будь-які інші обставини, що мають суттєве значення для своєчасного виконання своїх зобов`язань за цим договором; п. 7 Договору, у випадках, визначених цим договором своєчасно надавати один одному оформлену у встановленому законодавством України порядку згоду на тимчасовий виїзд з Дітьми або кожною Дитиною окремо за кордон з метою відпочинку, або на самостійний виїзд Сина або Доньки з організованою групою дітей на відпочинок, змагання, тощо; п. 8 Договору, кожен з Батьків зобов`язується піклуватися про здоров`я Дітей та утримувати, брати участь у вихованні Дітей, забезпечити Дітям достатній рівень освіти незалежно від стосунків Батьків. Кожен з Батьків зобов`язується не перешкоджати спілкуванню Дітей з іншим з Батьків; п. 9 Договору, Батьки зобов`язуються не втручатися в особисте життя один одного та не підбурювати Дітей проти один одного. п. 10 Договору, Батьки мають право вимагати дотримання іншим з них своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням та утриманням Дітей (а.с. 6). Відповідно до копії довідки командира військової частини [NUMBER] від 08.01.2024, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , [ADDRESS] з 29.12.2022 (а.с. 17). Згідно копії паспорту громадянина України, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21-22). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 24.01.2024, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до копії акту оцінки потреб сім`ї/особи відділу соціальної роботи по Київському району №151 від 03.04.2024, загальна інформація про членів сім`ї за місцем проживання: за адресою: [ADDRESS] , мешкають [PERSON] , 1978 року народження, батько, та [PERSON] , 2010 року народження, син. Стан потреби дитини [PERSON] : декларація з дільничним педіатром укладена, отримує повноцінне харчування, відвідує шкоду, гурток кікбоксингу, урівноважений та спокійний, активний, радісний, емоційний стан задовільний, шкідливі звички заперечує, любить та поважає обох батьків, довірливі стосунки з дідусями, бабусями, з мамою іноді спілкується в телефонному режимі, вміє одягатися, може самостійно їсти, дитина мешкає разом з батьком. Стан дорослих членів сім`ї [PERSON] : здоровий, стабільний, урівноважений, емоційний стан задовільний, шкідливі звички заперечує, має підтримку рідних, був одруженим, на даний час доглядом та вихованням дитини зай2мається самостійно, приватний будинок зі всіма зручностями (а.с. 12-14). Згідно копії довідки про доходи від 13.03.2024, виданої [PERSON] , який є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , загальна нарахована сума доходу за період з 01.09.2023 по 29.02.2024 становить 288089,93 грн. (а.с. 18). Відповідно до копії службової характеристики солдата [PERSON] від 13.03.2024, за час проходження служби зарекомендував себе добре. Обов`язки за посадою опанував в повному обсязі, завжди якісно виконує службові обов`язки. Працював над підвищенням рівня професійної майстерності. До старших начальників відноситься з повагою. За характером спокійний. Військові статути знає, намагається керуватися ними у повсякденній діяльності. На критику реагує правильно, вказані недоліки усуває. Накази командирів та начальників виконує вчасно. Дисциплінарних стягнень немає. В складних обставинах здатний прийняти правильне рішення. Фізично розвинений добре (а.с. 19). Згідно повідомлення директора КЗ «Харківська гімназія №96 ХМР» від 03.04.2024 №03-16/124, на запит Управління освіти адміністрації Київського району ХМР від 03.04.2024 №01-27/397 адміністрація комунального закладу «Харківська гімназія №96 Харківської міської ради» надає інформацію про неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , учня 8-А класу (наказ про зарахування від 05.12.2022 №122-B). [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Зі слів класного керівника, [PERSON] , мати, [PERSON] , батько, [PERSON] , підтримують зв`язок з класним керівником. Мати, [PERSON] , відвідує батьківські збори. Зауважень до батьків з приводу виконання ними батьківських обов`язків адміністрація гімназії не має (а.с. 16). Згідно копії акту обстеження умов проживання від 04.04.2024, складеного Службою у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , житло складається з 5 кімнат, приватний будинок загальною площею приблизно 100 кв.м, житловою площею приблизно 78 кв.м. Будинок у доброму санітарному стані, підживлений до централізованого електропостачання, водопостачання власна свердловина, водовідведення септик, газопостачання, опалення газове. Для дитини відокремлена окрема кімната, яка облаштована спальним місцем, місцем для навчання, шафа для одягу, одяг та взуття за віком та смаком, гаджети для навчання. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] , бубуся; [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 144-145). Відповідно до повідомлення начальника Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби від 18.03.2025, у межах повноважень, наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України інформує, що на виконання ухвали Київського районного суду міста Харкова від 11.03.2025 у справі №953/11412/24 та відповідно до пунктів 12, 15 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» (далі - База даних), затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.09.2022 №614, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.10.2022 за №1319/38655, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянкою України [PERSON] , [INFO] , в період з 01.03.2024 по 01.01.2025 в Базі даних не виявлено (а.с. 65-70). Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частин першої - четвертої статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. Сімейним кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. Частиною першою статті 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.10.2022 у справі № 910/14224/20, провадження № 12-20гс22). В позовній заяві не зазначено порушене або оспорюване право/інтерес позивача, для захисту яких представник позивача звернувся до суду. В позовній заяві викладена лише вимога про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини. Разом з тим, окрім вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, представником позивача в позовній заяві не викладено жодну вимогу про вирішення сімейного спору, пов`язаного з вихованням та утриманням малолітнього сина. В даній справі саме по собі встановлення судом факту самостійного виховання та утримання дитини батьком без участі матері не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаного факту не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього. Встановлення заявленого представником юридичного факту про самостійне виховання позивачем дитини має відбуватись в ході розгляду сімейного спору сторін з приводу виконання ними обов`язків з виховання дитини та утримання дитини і шляхом зазначення про доведеність чи ні означеного факту, як обґрунтування позову, у мотивувальній частині відповідного судового рішення. Суду не надано надано обґрунтування і докази на підтвердження цих обґрунтувань, які б свідчили про конкретні порушення відповідачем умов договору про визначення місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні від 15.12.2023. Також не зазначено про будь-які інші обставини, не пов`язані з договором про визначення місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні від 15.12.2023, які б характеризували спір між сторонами з приводу вихованням сина. Посилання в позовній заяві на те, що відповідач не бере участі у житті і вихованні сина, не підтверджені ніякими доказами. Як зазначено вище, в акті оцінки потреб сім`ї/особи відділу соціальної роботи по Київському району №151 від 03.04.2024, [PERSON] зазначив, що з мамою іноді спілкується в телефонному режимі (а.с. 12-14), згідно повідомлення директора КЗ «Харківська гімназія №96 ХМР» від 03.04.2024 №03-16/124, зі слів класного керівника, мати [PERSON] , батько [PERSON] , підтримують зв`язок з класним керівником. Мати, [PERSON] , відвідує батьківські збори. Зауважень до батьків з приводу виконання ними батьківських обов`язків адміністрація гімназії не має (а.с. 16). Факт наявності договору про визначення місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні від 15.12.2023 свідчить про те, що батьки, уклавши договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків, узгодили порядок участі кожного із них у вихованні їхніх спільних дітей. Однак позивач і його представник, відповідач не надали суду докази того, який конкретно спір щодо виховання та утримання дитини виник між сторонами з приводу вказаного договору. Як зазначено вище, оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Щодо посилань в позовній заяві на необхідність встановлення вказаного юридичного факту для повноцінної реалізації права батька на виховання та розвиток дитини з можливістю зміни місця проживання дитини без дозволу іншого із батьків, спору про визнання договору про визначення місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні від 15.12.2023, або окремих його пунктів недійсними, не заявлено. Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовної заяви про встановлення факту самостійного виховання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] . У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача відносяться на його рахунок і відшкодуванню за рахунок відповідачки не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed