Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

12.06.2025 позивач ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", через свого представника, звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 23.08.2023 між позивачем та відповідачем за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1259-8787. За змістом договору відповідач як позичальник була попередньо ознайомлена із правилами відкриття кредитної лінії, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором відповідно до Методики Національного банку України, які складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та який був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа. На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А5318, для підписання кредитного договору №1259-8787 від 23.08.2023, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 4 000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 6 днів; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка 3,00% в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. В подальшому, відповідач всупереч умовам кредитного договору, порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору. Відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості, що відображено в розрахунку заборгованості та свідчить про визнання ним укладеного договору та своїх зобов`язань по ньому. Станом на 23.05.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 35 440,00 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 4 000,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 31 440,00 грн; Порядок нарахування зазначеної суми заборгованості відображений в розрахунку сум заборгованості за кредитним договором, що додається до позовної заяви. Разом з тим, позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 19 760,00 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 680,00 грн, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 4 000,00 грн; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 11 680,00 грн. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 16.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт укладення 23.08.2024 між позивачем та відповідачем за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, електронного договору про відкриття кредитної лінії №1259-8787 (а.с. 9-15). Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідачу як позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А5318 для підписання кредитного договору №1259-8787 від 23.08.2023, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Як визначено в ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд встановив, що відповідач як позичальник була попередньо ознайомлена із правилами відкриття кредитної лінії (а.с. 16-23), паспортом споживчого кредиту (а.с. 23 на звороті - 25), таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (а.с. 25 на звороті - 27), що складають єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та який укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа та підписаний цифровим підписом відповідача. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 4 000,00 грн.; строк кредитування 300 днів; базовий період 6 днів; знижена % ставка 2,50 % в день; стандартна % ставка 3,00 % в день. Згідно зі 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Позивач стверджує, що він як кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, а відповідач всупереч умовам кредитного договору, порушив вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит і не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання за кредитним договором після спливу строку кредитування. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з листом АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів та довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту за договором №1259-8787 від 23.08.2023 видача кредитних коштів [PERSON] здійснювалася за допомогою системи LIQPAY, платіж №2355412918 від 23.08.2023 у сумі 4 000,00 грн на номер платіжної карти [NUMBER] з призначенням платежу: "видача кредиту" (а.с. 28-30, 31). Відповідач не спростувала, що вказана платіжна карта їй не належить, відповідних доказів суду не надано. Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Суд встановив, що загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 32-35), становить 35 440,00 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом 4 000,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 31 440,00 грн, однак позивачем здійснено частково списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 19 760,00 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 4 000,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 11 680,00 грн., що в загальному складає 15 680,00 грн. При цьому, при розрахунку заборгованості позивачем враховано 4320,00 грн, сплачені відповідачкою в рахунок погашення заборгованості 28.09.2023. Жодних доказів щодо сплати інших сум грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Разом з тим, відповідач не подав заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 16.06.2025 та не навів обставин на спростування правочину, укладеного з позивачем та пред`явлені йому розрахунки заборгованості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи подання позивачем позову в електронному вигляді з використання підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved