Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

06.09.2024 року заявник [PERSON] звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою про визнання осіб померлими. У заяві зазначив, що [PERSON] , є сином [PERSON] та пасинком [PERSON] , що слідує із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , зареєстроване та видане міським бюро РАЦС 03 липня 1973 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , зареєстроване та видане міським Палацом шлюбів 06 січня 1982 року. З 06 листопада 2014 року його батьки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , пішли з адреси свого проживання у [ADDRESS] , і по сьогодніший день не повернулись. Всі заходи, вжиті заявником для з`ясування місцезнаходження батьків, позитивних результатів не дали. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 16.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи. 04.11.2024 року представник заявника направив клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме: відповідь Полтавської міської ради Управління адміністративних послуг від 24.10.2024, згідно якої [PERSON] та [PERSON] для отримання адміністративних послуг з 06.11.2014 року не зверталися. Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого внесено відомості до ЄРДР № 12014170040002997 від 13.11.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 п. 1 ст. 115 КК України, за фактом того, що 06.11.2014 року вранці з дому за адресою: [ADDRESS] , пішли [PERSON] , 1947 року народження, та [PERSON] , 1948 року народження, які до цього часу не з`явились. Відповідь від 01.11.2024 з Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області згідно якої на даний час слідство у кримінальному провадженні № 12014170040002997 триває, місцезнаходження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не встановлено. Інформація з приводу виявлених співпадінь ДНК профілю з близькими родичами зниклих безвісти до слідчого не надходила. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 19.03.2025 року витребувано додаткові докази з Головного управління Пенсійного фонду України Полтавської області. 23.04.2025 року на виконання ухвали суду від 19.03.2025 року надійшла відповідь з Головного управління\~Пенсійного фонду\~України Полтавської\~областів якій повідомлено наступне: згідно з даними бази ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та виплати пенсій (ППВП) гр. [PERSON] , [INFO] та гр. [PERSON] , [INFO] на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області не перебувають, ніякого виду пенсії не отримують. Відповідно до документів архівної пенсійної справи [PERSON] перебувала на обліку в управлінні з 17.11.2003 по 30.06.2016. Розпорядженням від 23.01.2017 особовий рахунок закрито з 01.07.2016 у зв`язку з тривалою неоплатою. Згідно з документами архівної пенсійної справи [PERSON] перебував на обліку в управлінні з 27.02.2004 по 30.06.2016. Розпорядженням від 23.01.2017 особовий рахунок закрито з 01.07.2016 у зв`язку з тривалою неоплатою. Інформація про звернення [PERSON] та [PERSON] в матеріалах архівних пенсійних справ відсутня. Заявник [PERSON] та його представник адвокат Варава Ю.Ю. у судовому засіданні підтримали заяву, просили суд батьків заявника визнати померлими [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Днем смерті [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вважати день набрання законної сили рішенням суду про оголошення їх померлими. Заінтересована особа Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання свого представника не направили, надіславши суду лист 30.10.2025 року3 про розгляд справи без участі їхнього представника, зазначивши, що при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, що підтверджують обставини справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтава від 09.06.2016 року у справі № 554/1910/16-ц [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] визнано безвісти відсутнім з 06.11.2014 року. Окрім цього, в даному рішенні судом встановлено місце реєстрації [PERSON] \~та [PERSON] ,\~а саме\~за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.293 Цивільного кодексу України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд розглядає справу про оголошення фізичної особи померлою за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Статтею 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину, накладає на нього заборону відчуження. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України, при цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини матеріально правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час і за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерті громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішенням суду про оголошення громадянина померлим. Аналізуючи норми права, суд вважає, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Оскільки, відсутні відомості про останнє місце проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за останнім відомим місцем їх реєстрації та проживання минуло більше десяти років та встановити місце їх знаходження не представляється можливим, з урахуванням вищезазначених відомостей, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для оголошення [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] померлими. В заяві [PERSON] зазначає про те, що він як учасник бойових дій від оплати судового збору звільнений та додає копію посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] , виданого 21.06.2023 року. Так, відповідно до положень п.13 ст.\~5\~ЗУ «Про\~судовий збір» вказано, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року по справі № 545/1149/17, норма п. 13 ч. 1ст. 5 Закону України № 3674-VI «Про судовий збір», згідно із якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22\~цього ж\~Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Тому, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1ст. 5 Закону України № 3674-VI «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст.12,22 Закону України № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 12 лютого 2020 року здійснено висновок про те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання позовів не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав, як учасників бойових дій. Отже, суд дану вимогу, як підставу про звільнення від сплати судового збору не може прийняти до уваги, оскільки дана заява не відноситься до спорів, що порушують права учасника бойових дій, його соціальних прав, як учасника бойових дій, пред`явлений до суду в порядку ЦК України, і спрямований на відшкодування завданої йому шкоди. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з заявника. На підстав наведеного та

Outcome: approved