Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

23.09.2024 [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною; призначити його опікуном недієздатної особи [PERSON] . Вимоги заяви обґрунтовував тим, що він є сином [PERSON] , яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього нагляду та догляду як особа, яка не здатна до самообслуговування та пересування. Відповідно до виписки ЛКК № 353/2 від 27.05.2024 [PERSON] має наслідки повторних лакунарних інфарктів в ВББ у виглядів лівобічного гемі синдрому, стійкого вестибуло-атактичного, аміостатичного синдромів. ДДУ шийного відділу хребта зі стійким больовим, м`язово-тонічним синдромом. Деменція. Разом з тим зазначив, що мати проживає разом з ним, увесь час він доглядає за нею. У зв`язку з чим, враховуючи, що мати не здатна до самообслуговування, обмежена в здатності контролювати свою поведінку, обмежена в здатності до спілкування, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих, обмежена в розумінні обставин, що відбуваються навколо неї, для забезпечення реалізації законних особистих немайнових і майнових прав та інтересів, заявнику необхідно набути опіки над матір`ю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2024 головуючим суддею у цивільній справі визначено Боброву І.В. \~ \~ \~ \~Суд ухвалою від 24.09.2024 відкрив провадження та призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Суд своєю ухвалою від 13.11.2024 призначив судово-психіатричну експертизу та зупинив провадження у справі. \~17.01.2025 до суду надійшло клопотання від судового експерта та повернуті матеріали цивільної справи № 487/8197/24. Суд своєю\~ухвалою від\~ 21.01.2025 поновив провадження у справі для розгляду клопотання експерта. Суд своєю ухвалою від 30.01.2025 задовольнив клопотання експерта та витребував з КНП «МОЦПЗ» МОР докази. 24.10.2025 до суду повернуті матеріали цивільної справи № 487/8197/24 разом із висновком судово-психіатричного експерта. Суд своєю ухвалою від 30.10.2025 поновив провадження у справі та призначив судове засідання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник заявника адвокат Мутьєв Д.В. у судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатної адвокат Гавловська Ю.В. у судовому засіданні підтримала заяву, просила про її задоволення. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що заявник, [PERSON] , є сином [PERSON] , що підтверджується копією дубліката свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.07.2024. Згідно з копією висновку № 353/2 із постанови ЛКК від 27.05.2024 [PERSON] , [INFO] ,має наслідки повторних лакунарних інфарктів в ВББ у вигляді лівобічного гемі синдрому, стійкого вести було-атактичного, аміостатичного синдромів. ДДУ шийного відділу хребта зі стійким больовим, м`язово-тонічним синдромами, лівобічною радикулопатією С VI. IXC: стенокардія напруги, ІІІ ФК, післяінфарктний (2017) та атеросклеротичний кардіосклероз. СН ІІ-А. Потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до копії подання виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 14972/02.02.01-22/09/14/24 від 03.09.2024 суду запропоновано розглянути кандидатуру [PERSON] для призначення його опікуном недієздатної матері [PERSON] . \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 295 Цивільного процесуального Кодексу України встановлено, що заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, за місцезнаходження цього закладу. Статтею 30 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно із ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. У відповідності до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Так відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 234 від 19.09.2025 [PERSON] , [INFO] , страждає хронічним стійким психічним розладом судинною деменцією з гострим початком, з 2024 року. За психічним станом здоров`я [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відтак, враховуючи викладене, є достатні підстави для визнання [PERSON] недієздатною. Згідно з ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною є, зокрема, відсутність у неї права вчинення самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому норми ЦК України та ЦПК України у даному питанні, слід дійти до висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. Крім того із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Таким чином призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначені гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно із ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За вимогами ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити його опікуном матері. Частиною 4 ст. 63 ЦК України визначено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При вирішенні питання щодо призначення опікуна суд враховує, що заявник є сином недієздатної та не має медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна, що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання [PERSON] обов`язків опікуна над недієздатною матір`ю [PERSON] . Положеннями ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати у справі відносяться за рахунок держави. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Враховуючи вид психічного захворювання, яким страждає [PERSON] , тривалість захворювання, суд вважає необхідним встановити строк дії цього рішення - два роки. Крім того суд роз`яснює положення ч. 7, 8 ст. 300 ЦПК України, згідно з якими клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Outcome: approved