Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У поданій в системі «Електронний суд» заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №280884036 від 11 жовтня 2022 року у розмірі 32690,48 грн. та судові витрати в справі, обґрунтовуючи невиконанням відповідачем договірних зобов`язань. 06.10.2025 року цивільна справа надійшла з Рівненського міського суду Рівненської області до Здолбунівського районного суду Рівненської області в порядку ст. 31 ЦПК України відповідно до ухвали судді Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук І.О. від 17.09.2025 року. Згідно автоматизованого розподілу 06.10.2025 року справу було передано до провадження судді Здолбунівського районного суду Рівненської області Чорного І.А. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 07 жовтня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.\~Відзив на позовну заяву відповідачка не подала. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Крім того, суд бере до уваги необхідність розгляду справи у розумні строки. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11 жовтня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №280884036, який підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з урахуванням передбачених Законом України «Про електронну комерцію» особливостей, за яким остання отримала кредит в сумі 9400 грн. строком на 3 дні зі сплатою процентів за користування кредитом з розрахунку 2,10% за кожен день користування кредитом. Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав, що підтверджується довідкою про перерахування коштів в сумі 9400 грн. на рахунок позичальника [NUMBER] . Відповідно до укладених між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року із внесеними додатковими угодами №19 від 28 листопада 2019 року, №26 від 31 грудня 2020 року, №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31 грудня 2022 року та №32 від 31 грудня 2023 року змінами, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, зокрема, за кредитним договором №280884036, яке в свою чергу уклало аналогічний договір факторингу №27/0524-01 із подальшими змінами з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке 04 червня 2025 року уклало договір факторингу №04/06/25-Ю з позивачем, що підтверджується витягом до реєстру боржників до договору факторингу та свідчить про заміну кредитора у спірних правовідносинах. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачка передбачені кредитним договором обов`язкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачувала, чим порушила умови договору. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що заборгованість за кредитом становить 32690,48 грн. та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7948,88 грн. та простроченої заборгованість за процентами в розмірі 24741,60 грн., нарахованих станом на 25 червня 2025 року. Незважаючи на те, що договором передбачено продовження строку дисконтного періоду (період користування кредитом, протягом якого позичальник має право отримувати нові транші у межах встановленого кредитного ліміту), однак така пролонгація повинна була відбуватися за умови сплати позичальником всіх фактично нарахованих процентів в сумі 592,20 грн. за перші 3 дні дисконтного періоду (п.3.2, 3.3 договору), які відповідачем не були сплачені. Через те, що позичальником не здійснювалось будь-якого погашення заборгованості за перші 3 дні дисконтного періоду, тому були недієвими й пункти самого кредитного договору про пролонгацію орієнтовного строку погашення кредиту - 14 жовтня 2022 року. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. \~ \~ \~ \~Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості в сумі 8541,08 грн., з яких тіло кредиту 7948,88 грн. та нараховані відсотки в межах 3 днів строку кредитування в сумі 592,20 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав копію договору про надання правничої допомоги, додаткову угоду №25770723023 та акт прийому-передачі наданих послуг наданих послуг, загальний розмір яких складає 7000 грн. Оцінюючи зміст обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, неминучості витрат, значенню справи, суд вважає, що гонорар є завищеним, оскільки має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат. А тому, суд вважає співмірним стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог - на 26,12% (8541,08*100: 32690,48), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 632,73 грн. (2422,4*26,12%) покладаються на відповідача.

Outcome: partial