Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

05 серпня 2025 року представник позивачки звернулася до суду із вказаною позовною заявою в якій зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу із відповідною заявою про прийняття спадщини за законом. Приватним нотаріусом\~була відкрита\~спадкова справа\~за №\~3/2024 та видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 75375054 від 10.01.2024 року. Після спливу шестимісячного строку позивачка, як спадкоємець четвертої черги, тобто особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , га вказане спадкове майно. Проте,\~нотаріусом було\~відмовлено позивачці\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом після смерті [PERSON] , оскільки не подано документів її право на спадкування в порядку статті 1264 Цивільного кодексу України. Представник позивачки\~вказує,\~що в грудні 2016 року, позивачка познайомилася з [PERSON] . З початку серпня 2017 року позивачка разом із сином від першого шлюбу переїхала проживати до [PERSON] за\~адресою: [ADDRESS] .\~Вони вели спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, виховували разом її сина [PERSON] , використовували спільні кошти для проживання, харчування, оплати комунальних платежів, лікування та вирішення всіх інших побутових питань. 25\~липня 2018\~року зі\~згоди [PERSON] позивачка та її син зареєстрували своє місце проживання в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . 22 грудня 2018 року між позивачкою та [PERSON] було укладено шлюб Даний шлюб через обставини особистого характеру існував не довго і рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.09.2019 року, шлюб між нами було розірвано. Проте фактично вони продовжували спільне проживання як одна сім`я, після розірвання шлюбу, вели спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Представник вказує, що звертаючись з даним позовом позивачка не ототожнює відносини спільного проживання з [PERSON] , як співвласників нерухомого майна, які мешкають разом та ведуть спільне господарство та пов`язані спільним побутом разом з шлюбними відносинами, тому що між нами фактичних шлюбних відносин не було, виключно спільне проживання, що є необхідним для оформлення спадкових прав, та іншим шляхом в позасудовому порядку встановити це не можливо. Тому представник просить встановити факт спільного проживання позивачки однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини з [PERSON] в період з 01.08.2017 року по 31.05.2023 р. В судовому засіданні позивачка та представник адвокат Юркевич Х.М. позовну заяву з вказаних підстав підтримали та просять встановити вказаний юридичний факт, оскільки це необхідно для оформлення права на спадщину. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлявся про судовими повістками, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи в його відсутності не подав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, заслухавши в судовому засіданні позивачів та їхнього представника, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч\~ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно з ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 7\~Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 02 червня 2023 (а.с. 9). Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне спадкодавцю нерухоме майно. У встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Антонюк О.В. із відповідною заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Приватним нотаріусом\~Коломийського районного\~нотаріального округу\~Антонюк О.В.,\~була відкрита\~спадкова справа\~за №\~3/2024 та видано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 75375054 від 10.01.2024 року. Тобто,\~ [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Після спливу шестимісячного строку, [PERSON] як спадкоємець четвертої черги, тобто особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 33). Однак, нотаріус відмовила\~ [PERSON] у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом після смерті [PERSON] ,\~оскільки нею\~неподано документів, які підтверджують факт проживання однією сім`єю з померлим та підтверджують її право на спадкування в порядку статті 1264 Цивільного кодексу України (а.с. 42). Судом встановлено, що з 22 грудня 2018 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 9). Однак до того з серпня 2017 року спільно проживали за адресою: [ADDRESS] , були пов`язані спільним побутом та фінансовими зобов`язаннями, вели спільне господарство. Рішенням суду від 30 вересня 2019 року шлюб між ними розірвано (а.с. 12). Однак [PERSON] на [PERSON] не припинили спільного проживання за вказано адресою та вели спільний побут. Факт спільного проживання позивачки з померлим [PERSON] в судовому засіданні також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Так, [PERSON] зазначив, що [PERSON] працював у нього та розповідав про те, що познайомився із жінкою [PERSON] , з якою у 2016 році одружився. Вони з [PERSON] проживали спільно з 2017 до смерті [PERSON] у 2023 році. Свідок [PERSON] зазначив, що є сусідом [PERSON] , та підтвердив, що вона проживала спільно та вела спільне господарство з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , приблизно 6-7 років. Вони були одружені, однак після розрівняння шлюбу позивачка близько двох тижнів проживала у батьків, та потім повернулася в Коршів та до 2023 року продовжувала спільно проживати з [PERSON] у його домі. Після смерті [PERSON] вона займалась його похованням. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Пунктом 21 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3\~СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Метою встановлення факту спільного проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю\~більше п`яти\~років до\~часу відкриття\~спадщини є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З огляду на наведені докази та виходячи із того, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цих фактів, суд вважає за можливе дану позовну заяву задовольнити.

Outcome: approved