Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви заявники зазначають, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 21.11.1997 року, виданого на підставі розпорядження №38/12 від 21.11.21997 року, квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При видачі свідоцтва про право власності на квартиру в ньому були допущена помилка, яка перешкоджає заявникам володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд. Так, в свідоцтві про право власності на житло прізвища заявників записано, як « [PERSON] » та « [PERSON] » які не збігаються із записами прізвищ в паспортах громадян України, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] ». [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2021 року. Заявники як спадкоємці [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Белан Н.О., з метою вступу у спадщину після смерті [PERSON] 10.06.2025 року, приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Белан Н.О., було зареєстровано спадкову справу, після смерті [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №81470903 від 10.06.2025 року. Приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області було роз`яснено заявникам про неможливість вступу в спадщину через наявність описки у Свідоцтві про право власності на житло від 21.11.1997 року. Заявники вважають, причиною неправильного написання прізвищ у зв`язку із неправильним перекладом прізвищ заявників з російської на українську мови. Так як свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 03.08.1984 року, видано на російській мові, відповідно вказано прізвища « [PERSON] » « [PERSON] ». Внаслідок такої помилки, у заявників на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує їхню особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на їхні імена. В зв`язку з вище викладеним заявники просять суд, встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що Свідоцтво про право власності на житло від 21.11.1997 року, видане згідно з розпорядженням №38/12 від 21.11.1997 року на квартиру [ADDRESS] , видане на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дійсно належить [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2025 року заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заінтересована особа Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, залишено без руху. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заінтересована особа Білогородська сільська рада Бучанського району Київської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У судове засідання заявники не з`явилась. Представником заявників адвокатом Нікушиною В.С., було подано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заяву підтримали та просили задовольнити. Представники заінтересованої особи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином. Причин неявки до суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 21.11.1997 року, виданого на підставі розпорядження №38/12 від 21.11.21997 року, квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . При видачі свідоцтва про право власності на квартиру в ньому були допущена помилка, яка перешкоджає заявникам володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд. Так, в свідоцтві про право власності на житло прізвища заявників записано, як « [PERSON] » та « [PERSON] » які не збігаються із записами прізвищ в паспортах громадян України, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] ». [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2021 року. Заявники як спадкоємці [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Белан Н.О., з метою вступу у спадщину після смерті [PERSON] [INFO] , приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Белан Н.О., було зареєстровано спадкову справу, після смерті [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №81470903 від 10.06.2025 року. Приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області було роз`яснено заявникам про неможливість вступу в спадщину через наявність описки у Свідоцтві про право власності на житло від 21.11.1997 року. Описка в правовстановлюючому документі підтверджується Будинковою книгою, виданою на основі свідоцтва про право власності на житло виданого згідно з розпорядженням №38/12 від 21.11.1997 року, в якій прізвища власників вказано правильно а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також варто зазначити, що заявник 1 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2024/013292221 від 04.11.2024 року. Відповідно до розпорядження Білогородської сільської ради Бучанського (раніше Києво-Святошинського) району Київської області про перейменування вулиць №24 від 18.02.2016 року, [ADDRESS]» перейменовано на «[ADDRESS]». Правильність написання прізвища [PERSON] замість неправильного « [PERSON] » підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] Правильність написання прізвища [PERSON] замість неправильного « [PERSON] » підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2021 року. Правильність написання прізвища [PERSON] , замість неправильного « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.12.1978 року. Також варто зазначити, про зміну прізвища заявника 2 на підставі державної реєстрації шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.12.2023 року. Варто зазначити, що 28.01.2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано та після державної реєстрації розірвання шлюбу заявником 2 залишено прізвище « [PERSON] ». Правильність написання прізвища [PERSON] замість неправильного « [PERSON] » підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] та Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.11.2011 року. Заявники вважають, причиною неправильного написання прізвищ у зв`язку із неправильним перекладом прізвищ заявників з російської на українську мови. Так як свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 03.08.1984 року, видано на російській мові, відповідно вказано прізвища « [PERSON] » « [PERSON] ». Внаслідок такої помилки, у заявників на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує їхню особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на їхні імена. У зв`язку із чим виникає необхідність встановити факт належності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] . Суд погоджується з доводами заявників, що з метою надання заявникам можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, а саме квартирою [ADDRESS] та можливістю вступу в спадщину після померлого [PERSON] , існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ - свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 21.11.1997 року виданого на підставі розпорядження №38/12 від 21.11.1997 року належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. В силу вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі № 464/6696/20 зазначено, що в разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно до положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», в органах місцевого самоврядування відсутні повноваження вносити відповідні зміни до свідоцтва про право власності на житло. Враховуючи викладене виправити допущену помилку в досудовому порядку неможливо. Відповідно до роз`яснень, даних у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 ст. 6 та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» ) . В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить, що вимоги заявників повністю знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому заява про встановлення юридичного факту підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved