Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

позивач звернулася\~в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 вересня 2009 року Виконкомом Винниківської міської ради м.Львова, актовий запис № 46. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 вересня 2009 року уклала з відповідачем шлюб, який зареєстрований Виконкомом Винниківської міської ради м.Львова, актовий запис № 46. Від подружнього життя у сторін народилось двоє дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] , які\~проживають разом\~з позивачем. Одруження виявилось невдалим, сімейні відносини між ними не склалися через втрату почуття любові та поваги один до одного, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення спільного побуту та виховання дітей, внаслідок чого фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Сторони проживають окремо, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть. Позивач зазначає, що можливості зберегти шлюб та відновити подружні відносини з відповідачем відсутні, оскільки неодноразові спроби налагодити сімейне життя жодних позитивних результатів не дало, а тому, вважає, що подальше перебування з відповідачем у формальному шлюбі є недоцільним та суперечить її інтересам, просить шлюб розірвати. Позовна заява поступила до суду 24.06.2025 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 25.06.2025 року, прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 16.09.2025 року, матеріали справи передано до Верховного Суду для визначення підсудності в порядку статті 29 ЦПК України. Ухвалою Верховного Суду від 01.10.2025 року, підсудність справи визначено Личаківському районному суду м.Львова. Матеріали справи з Верховного Суду надійшли до суду 16.10.2025 року для продовження розгляду. Представник позивача - адвокат Манукян М.А. в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. При цьому, 25.11.2025 року скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить суд такий задовольнити. Представник відповідача - адвокат Заремба О.О. в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Разом з тим, 26.11.2025 року подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Водночас, суд відхиляє таке клопотання з підстав його необґрунтованості, оскільки до клопотання представником відповідача не долучено жодних доказів, які б підтверджували поважність причин неможливості його явки до суду та зайнятістю в інших судових засіданнях. Враховуючи вищенаведене та відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 27.11.2025 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з наявного у матеріалах справи свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 13.09.2009 року, сторони уклали шлюб 13\~вересня 2009\~року,\~який зареєстрований\~Виконкомом Винниківської\~міської ради\~м.Львова,\~актовий запис\~№ 46 (а.с.7). Від подружнього життя у сторін народились двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, актові записи № 34 від 19.05.2016 року та № 120 від 17.12.2013 року відповідно (а.с.8-9). Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносити припинені протягом двох років. Згідно з ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві та встановлені під час судового розгляду, причиною розірвання шлюбу є відсутність бажання у сторін будувати у подальшому сімейні відносини, внаслідок чого вони не підтримують подружніх відносин та перестали розуміти один одного. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З цих підстав позов необхідно задовольнити, шлюб між сторонами - розірвати. Розглядаючи заяву відповідача подану 03.09.2025 року про надання сторонам строку для примирення, суд зазначає наступне. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.7 ст.240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити строк для примирення подружжя, який не може перевищувати шість місяців, крім випадків, передбачених частиною другою статті 111 Сімейного кодексу України. Відповідно до п.4 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення подружжя, крім випадків, передбачених частиною другою статті 111 Сімейного кодексу України. Статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому, суд звертає увагу на те, що поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому, при вирішенні питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства, суд застосовує положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу. Здійснення судом заходів до примирення подружжя, у тому числі надання сторонам строку на примирення, є правом суду, а не обов`язком. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц та від 11.06.2019 у справі № 605/434/18. Положеннями ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. При вирішенні питання про надання строку на примирення судом врахована позиція позивача, яка висловлена її представником у письмових запереченнях, відповідно до якої позивач наполягає на розірванні шлюбу та категорично заперечує проти надання строку на примирення. Важливий також є той факт, що позов про розірвання шлюбу подано позивачем ще 24.06.2025 року, однак, протягом такого значного проміжку часу (п`яти місяців) подружжя не вчинило жодних дії щодо примирення. Таким чином, оскільки позивач під час розгляду справи не змінила своєї думки щодо неможливості продовження шлюбних відносин з відповідачем, не бажає примирюватись, зберегти сім`ю та шлюб, суд зі свого боку не може примусити будь якого із членів подружжя перебувати у шлюбі без згоди, а тому, надання строку для примирення не призведе до вчинення сторонами дій щодо їх примирення. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що не має підстав для подальшого збереження формального шлюбу, у зв`язку з чим доцільно є такий розірвати, а позов задовольнити. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 1211,20 гривень судового збору.

Outcome: approved