Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому вказав, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»» та відповідачем було укладено кредитний договір № 865172326 від 12.05.2024. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги до ТОВ «Таліон плюс» за договором факторингу № 28/1118-01. Також, 27.02.2025 ТОВ «Таліон плюс» відступило право вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором факторингу № 27/0225-01. Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договорами, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість: в розмірі 47434,50 грн., з яких: 12700 грн. сума заборгованості по основному боргу; 28384,50 грн. сума заборгованості по процентам, 6350 грн. - неустойка. Ухвалою від 07 жовтня 2025 р. провадження по справі було відкрито та її розгляд призначено у порядку спрощеного позовного провадження. Представником позивача у позовній заяві просив прости розгляд справи за його відсутності та вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надав. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позову з додатками надсилалася відповідачу. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12 травня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позичальником [PERSON] було укладено у електронному вигляді договір кредитної лінії №865172326 який позичальник підписав за допомогою одноразового ідентифікатора. За п.2.1 даного договору, сторони погодили кредит у вигляді кредитного ліміту на суму 12700,00 грн. Пунктом 2.3 договору встановлено, що кредитодавець надає позичальнику перший транш 12700 грн одразу після укладення договору 12.05.2024. За розділом\~3\~договору визначено\~дисконтний період\~у 30\~днів від\~дати отримання\~першого траншу.\~За п.2.4другий\~та решта\~траншів надаються\~протягом дисконтного\~періоду.\~За пунктом\~3.2\~сторони погодили,\~що строк\~користування та\~дисконтний період\~можуть бути\~подовжень у\~разі сплати\~усіх нарахованих\~процентів,\~за умови,\~якщо позичальник\~в особистому\~кабінеті або\~терміналах самообслуговування\~активує функцію\~продовження дисконтного\~періоду.\~За п.3.3,\~для здійснення\~першої пролонгації,\~позичальнику слід\~сплатити за\~перші 30\~днів відсотки\~ у\~розмірі 1943,10\~грн.\~За пунктом\~5.1\~перерахування кредиту\~здійснюється на\~картку позичальника\~ 5168-75 XX -XXXX -7883. Згідно до пункту 7.3 договору, кінцева дата повернення кредиту 11.06.2029. За пунктом 7.2 в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернута позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з подій: закінчення строку дії договору за п.11.1 (п`ять років) або ініціювання кредитодавцем дострокового розірвання договору. Пунктом 8.3 сторони погодили відсотки 1,5 % (тобто 547,5% річних) в день від суми залишку кредиту. Розділом 12 договору передбачено неустойку за порушення позичальником умов договору. ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» 12.05.2024\~сформувало платіжне\~доручення про\~перерахування 12700,00\~грн на\~карту позичальника\~ 5168-75 XX -XXXX -7883 за договором №865172326. Як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк», отриманої судом у порядку витребування доказів, [PERSON] належить карта № [NUMBER] , на яку 12.05.2024 було зараховано 12700,00 грн. За розрахунком заборгованості, проведеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 16.07.2024 складає 12700 грн за тілом кредиту та 12382,50 грн відсотків, а також 6350 грн неустойки. За розрахунком заборгованості, проведеним ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 27.02.2025 складає 12700 грн за тілом кредиту та 28384,50 грн відсотків, а також 6350 грн неустойки. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 31 грудня 2020 року уклали додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, у якій виклали вказаний договір факторингу у новій редакції. Так, згідно до п.2.1 договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. За пунктом 2.3, розмір оплати послуг фактора за надання фінансування клієнту за цим договором за кожен реєстр прав вимоги становить 100 грн, що сплачуються клієнтом протягом 5 банківських днів з дати складання кожного реєстру прав вимоги на банківський рахунок фактора. За пунктом 4.1 договору, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не підлягає. \~ \~ \~ \~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» та ТОВ «Таліон Плюс» 27 лютого 2025 року уклали договір факторингу №27/0225-01, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржників, відповідно до реєстрів боржників. Згідно до витягу з реєстру боржників №2 від 27.02.2025 до договору факторингу №27/0225-01 до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором 865172326 від 12.05.2024 на загальну суму 47434,50 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, наданими до суду доказами позивачем доведено, що 12.05.2024 року відповідач уклав кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» Отримані судом від АТ КБ «Приватбанк» відомості свідчать про належність відповідачу карткового рахунку: № [NUMBER] , а також зарахування на цей рахунок кредитних коштів підтверджують укладення вказаного кредитного договору та виконання його умов позикодавцем. У позовній заяві позивач стверджує, що право вимоги до позичальника в наслідок заборгованості за кредитним договором спочатку перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, а у подальшому, від ТОВ «Таліон Плюс» до позивача ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025. Відповідно до частин 1 та 2 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно до частини 1 статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до п. 1 ч.1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до пункту 4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції додаткової угоди №26 від 31 грудня 2020 року ) право вимоги до боржників від «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» мало перейти з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку до цього договору. Позивач у позовній заяві зазначає, що право вимоги до боржника [PERSON] (за кредитним договором №865172326 мало перейти від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» за реєстром боржників №293 від 16.07.2024 до договору факторингу №28/1118-01. Проте, у матеріалах справи відсутній документ «реєстр боржників №293 від 16.07.2024 до договору факторингу №28/1118-01». Перелік доданих до позову документів також не містить «реєстр боржників №293 від 16.07.2024» Позивач не зазначив підстав, чому він не надає такий доказ, а також не заявляв відповідних клопотань з цього приводу. За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки позивачем не надано доказ: «реєстр боржників №293 від 16.07.2024 до договору факторингу №28/1118-01», неможливо встановити чи дійсно ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до боржника [PERSON] за кредитним договором №865172326. За таких обставин позивач не довів факту отримання права вимоги до [PERSON] . Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», у зв`язку із чим неможливо вважати доведеним отримання права вимоги до [PERSON] . Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс». Тому, суд вважає недоведеним належність позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №865172326, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за позивачем без відшкодування. На підставі\~\~вищевикладеного та\~\~

Outcome: dismissed