Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача У серпні 2025 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Гринчишин І.Я., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування 8 845,00 грн матеріальної шкоди та 20\~000,00 грн моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ( далі - ДТП ). Позов обгрунтовано тим, що 18 травня 2025 року о 14 год 35 хв [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, номерний знак [NUMBER] , в с. Вербилівці по вул. Шевченка в стані алкогольного сп`яніння, не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням на заокругленій ділянці дороги та зіткнулася з огорожею будинку [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] , чим порушила п. п. 2.9 (а), 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього руху ( далі - ПДР ), що спричинило пошкодження транспортного засобу та огорожі, відповідальність за що передбачена ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Винуватість відповідачки у порушенні\~ ПДР та пошкоджені огорожі, доведена постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2025 року. Згідно товарних чеків та накладних позивачкою було придбано будівельних матеріалів для відновлення огорожі на загальну суму 8 845,00 грн. Також приблизно 5 000,00 грн нею було витрачено на оплату роботи працівників, однак підтверджуючих документів немає. На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України позивачка просила стягнути з відповідачки на її користь 8 845,00 грн завданої матеріальної шкоди. Крім матеріальних збитків протиправними діями відповідачки їй також завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, оскільки було пошкоджено її майно ( прибудинкову огорожу ), вона витратила час та значні кошти для відновлення майна, окрім того була свідком цього ДТП та отримала значний стрес. З врахуванням наведеного та вимог ч.1 ст.1167 ЦК України розмір завданої моральної шкоди оцінює в 20 000,00 грн. Також позивачка просила стягнути з відповідачки сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 грн та 3 000,00 грн витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Відповідачка [PERSON] не подала відзив на позов. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 08 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін в судове засідання. Представник позивачки адвокат Гринчишин І.Я. неодноразово подавав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в інших судових процесах. Ухвалою Рогатинського\~районного суду\~ Івано-Франківської\~ області\~від 11\~листопада \~2025\~року \~витребувано в Рогатинського районного суду Івано-Франківської області, матеріали\~об`єднаної справи про адміністративне правопорушення №349/700/25 щодо \~ [PERSON] \~за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, для огляду в судовому засіданні. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Гринчишин І.Я. позов підтримали з підстав наведених у позовній заяві. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка повторно не з`явилася в судове засідання, судові повістки повернуто до суду з відміткою " адресат відсутній за вказаною адресою", " вибула". Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що відповідачка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася повторно, відзиву на позовну заяву не подала, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. ст.223,280 ЦПК України. Фактичні обставини справи Постановою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2025 року, яка набрала законної сили 24 червня 2025 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік . Згідно постанови 18 травня 2025 року о 14 год 35 хв [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101, номерний знак [NUMBER] , в с. Вербилівці по вул. Шевченка в стані алкогольного сп`яніння, не врахувала дорожньої обстановки, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням на заокругленій ділянці дороги та зіткнулася з огорожею будинку [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] , чим порушила п. п. 2.9 (а), 2.3 (б), 12.1 Правил дорожнього\~руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу та огорожі ( а.с. 11). В період часу з 27 травня по 06 червня 2025 року [PERSON] для ремонту пошкодженої огорожі було придбано будівельні матеріали: штахети, водостійку трубу, профіль, шурупи, фарбу, тощо, всього на загальну суму 8 845,00 грн, що підтверджується товарним чеком та накладними ( а.с.8-10 ). Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Отже під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиціальність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Встановлені постановою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2025 року подія і обставини дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб ВАЗ 2101,\~номерний знак\~ [NUMBER] під\~керуванням [PERSON] \~пошкодивогорожу будинку [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню. \~ \~ \~ \~Щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн, завданої внаслідок порушення прав позивачки, суд зазначає таке. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивачка послалася на душевні страждання, оскільки було пошкоджено її майно ( прибудинкову огорожу ), вона витратила час та значні кошти для відновлення майна, окрім того була свідком цього ДТП та отримала стрес. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, суд виходить з того, що сама по собі обставина пошкодження належного позивачці майна - прибудинкової огорожі, сам факт ДТП з вини відповідачки, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, є підтвердженням заподіяння їй моральної шкоди, яка полягала у надмірному хвилюванні, переживанні, потребі докласти зусилля для відновлення пошкодженого майна . \~ \~ \~ \~Однак,

Outcome: partial