Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернулася в суд з позовом до Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позивач посилається на те, що [INFO] загинув її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не складав, на час смерті був зареєстрований і проживав один на [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом є вона, як дружина спадкодавця, їх малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та мати чоловіка [PERSON] . [PERSON] зі спадкодавцем разом не проживала, в шестимісячний строк до нотаріуса не зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, а отже є такою, що не прийняла спадщину. До спливу шестимісячного строку після смерті чоловіка вона, діючи від свого імені та від імені малолітніх дітей звернулася до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцової Н.М. із заявою про прийняття спадщини. За її заявою заведена спадкова справа №53/2024. Однак, постановою нотаріуса від 29.01.2025р. за №35/02-31 їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок. Вказаний будинок належав бабі її чоловіка [PERSON] згідно записів в погосподарських книгах Пасічнянської сільської ради, що підтверджується виписками з погосподарських книг №22, №7, №18. Записи в погосподарських книгах також підтверджують, що за господарством [PERSON] обліковується земельна ділянка загальною площею 0,14 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 11 серпня 2016 року [PERSON] склала спадкове розпорядження, згідно якого заповідала [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося. Заповіт посвідчено секретарем Пасічнянської сільської ради. [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті його баби [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав зі спадкодавицею, не відмовлявся від спадщини, а тому відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину за заповітом. Спадкоємців [PERSON] , які мають право на обов`язкову частку та прийняли спадщину, - немає. Незважаючи на те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] , він не отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом та не зареєстрував право власності на спадкове майно. Записи в по господарських книгах Пасічнянської сільської ради підтверджують, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована за цією ж адресою. Однак у встановленому законом порядку право власності на вказане майно нею не оформлено. Відповідно також не оформлено право власності на цей будинок в порядку спадкування [PERSON] ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» видано довідку №00033 від 11.02.2025р якою встановлено, що право власності на домоволодіння [ADDRESS] не зареєстровано. На її замовлення ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» було проведено інвентаризацію спірного будинку та 13.02.2025р. виготовлено технічний паспорт на нього. Ринкова вартість будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] становить 276490 гривень. Просила визнати право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рівних частках по 1/3 частці за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Стислий виклад позицій сторін: В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника поступила заява в якій просили справу слухати в їх відсутності. Позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив визнати за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рівних частках по 1/3 частці за кожним. Представник відповідача Пасічнянської сільської\~ради Івано-Франківської\~області\~в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлений вчасно. Відзиву на заяву не поступало. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила. Відзиву не надходило. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу по суті за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних чи доказів, що відповідає положенням ч.3 ст. 211, ч.3 ст.223 ЦПК. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.08.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.09.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.09.2025 відкрито позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано докази по справі. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.09.2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідно до положень ст.ст. 280,281 ЦПК, суд ухвалою постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] , житель м.Надвірна Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с. 16). 02.08.2013 року заявниця [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що відділом ДРАЦС РС Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис за № 142 (а.с. 5). У них народилося двоє дітей: [PERSON] - [INFO] , [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6-7). [PERSON] , яка є бабою чоловіка, належав житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується записами в погосподарських книгах Пасічнянської сільської ради, по господарські книги №22, №7, №18. Записи в погосподарських книгах також підтверджують, що за господарством [PERSON] обліковується земельна ділянка загальною площею 0,14 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.(а.с. 10-12). 11 серпня 2016 року [PERSON] склала спадкове розпорядження, згідно якого заповідала [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося. Заповіт посвідчено секретарем Пасічнянської сільської ради (а.с. 15). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , видане 31.01.2023 р. Надвірнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №60 (а.с. 8). [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті його баби [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав зі спадкодавицею у житловому будинок [ADDRESS] ,що підтверджується довідкою Пасічнянської сільської ради від 20.03.2024 року за № 566/02-64 (а.с.20). Спадкоємців [PERSON] , які мають право на обов`язкову частку та прийняли спадщину немає. Незважаючи на те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті баби [PERSON] , він не отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом та не зареєстрував право власності на спадкове майно. Із довідки №00033 від 11.02.2025 р виданої ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» встановлено, що право власності на домоволодіння [ADDRESS] станом на 11.02.2025 року не зареєстровано (а.с.19). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , видане 19.03.2024 р. Надвірнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №36 (а.с. 9). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не складав, на час смерті був зареєстрований і проживав один на [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Пасічнянської сільської ради від 23.08.2024р. за №1240/02-64 (а.с.74). Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями першої черги за законом є спадкодавця дружина [PERSON] , їх малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та мати померлого [PERSON] . [PERSON] зі спадкодавцем разом не проживала, в шестимісячний строк до нотаріуса не зверталася із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, а отже є такою, що не прийняла спадщину. З листа приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцової Наталії Миколаївни від 25.04.2025р. №127/01-16 встановлено, що до спливу шестимісячного строку після смерті [PERSON] заявниця [PERSON] від свого імені та від імені малолітніх дітей звернулася до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцової Наталії Миколаївни із заявою про прийняття спадщини. За її заявою заведена спадкова справа №53/2024 (а.с. 72-112). Постановою нотаріуса від 29.01.2025р. за №35/02-31 заявниці [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 13). ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» проведено інвентаризацію спірного будинку та 13.02.2025р. виготовлено технічний паспорт (а.с. 17-18). Ринкова вартість будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] становить 276490 гривень (а.с. 22). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями\~1218,\~1219 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Таким чином, відповідно до\~ст. 1220 ЦК України, [INFO] відкрилась спадщина після смерті [PERSON] до складу якої входять усі права і обов`язки, які належали спадкодавцеві і не припинились в наслідок її смерті. Судом встановлено, що до складу спадкового майна після смерті спадкодавця [PERSON] входить домоволодіння, яке знаходиться на [ADDRESS] . Згідно записів в погосподарських книгах Пасічнянської сільської ради, погосподарські книги №22, №7, №18 підтверджують, що домоволодіння, яке знаходиться на [ADDRESS] належало [PERSON] . Також за господарством [PERSON] обліковується земельна ділянка загальною площею 0,14 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Також в даних погосподарських книгах зазначено, що дане домоволодіння відносилося до суспільної групи «робітничий двір». Право власності на спірний будинок на момент відкриття спадщини не було зареєстроване у встановленому законом порядку. Державна реєстрація\~права власності\~на житлові\~будинки,\~споруди на\~час закінченнябудівництва спірного житлового будинку (1912 року) регулювалася підзаконними нормативними\~\~ актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української\~\~ РСР (далі - Інструкція), затвердженою Міністерством комунального\~\~господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п.6 зазначеної Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Законодавством, яке діє на час відкриття спадщини, врегульовано питання спадкування цього майна, а не його належність спадкодавцю. Отже, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку. Відповідно до п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №45/5 від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР №1/5 від 19 січня 1976 року, підтвердженням належності будинку може служити відповідна довідка виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, в якій, крім підтвердження належності жилого будинку (частини будинку) відчужувачу на підставі запису в погосподарській книзі, повинно бути також зазначено: дані про склад будинку; розмір загальної жилої площі і розмір земельної ділянки. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Виходячи з наведеного, підтвердженням належності жилого будинку (його частини) певній особі є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації. На даний час поняття «робітничий двір» втратило своє правове значення. Але при наявності записів у погосподарських облікових книгах сільської ради або свідоцтвах про право власності про те, що двір відноситься до типу робітничого, питання про право власності на будинок і господарські будівлі можливо вирішити тільки шляхом ухвалення судового рішення про визнання права власності на будинок, як на об`єкт права власності. Відповідно до абзацу другого пункту 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності"\~спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане\~до 15 квітня 1991 року\~мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало робітничому двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Аналогічний підхід застосовувався до домоволодінь суспільної групи «робітничий двір», однак положення статті 120 ЦК УРСР про спільну сумісну власність учасників двору застосуванню до спірних правовідносин не підлягають, а тому власником «робітничого двору» вважається голова сім`ї. Таким чином, спірний будинок за адресою: [ADDRESS] після 15.04.1991 належав [PERSON] , на праві власності, як голові суспільної групи «робітничий двір», яка проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Однак у встановленому законом порядку право власності на вказане майно нею не оформлено. Ще за життя, 11 серпня 2016 року [PERSON] склала спадкове розпорядження, згідно якого заповідала [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося. Заповіт посвідчено секретарем Пасічнянської сільської ради. [INFO] [PERSON] помер. Однак у встановленому законом порядку право власності на вказане майно ним не оформлено. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є: його дружина [PERSON] , їх малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та мати померлого [PERSON] . Відповідно до ст.1227 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи які є живими на час відкриття спадщини, а також особи які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1221 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 серпня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 4.14, п. 4.15, п. 4.20 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом МЮУ 22.02.2012 р. № 296/5\~видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після встановлення кола спадкоємців, подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та наданих документів вимогам чинного законодавства. Відповідно до\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Висновки суду: Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину у встановленому законом порядку та від спадкового майна не відмовлявся, а також те, що позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку у зв`язку з тим, що спадкодавець за життя не оформив належним чином право власності на спадкове майно, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. Суд вважає за необхідне визнати право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в рівних частках по 1/3 частці за: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , оскільки на теперішній час позивач позбавлений можливості іншим способом реалізувати свої спадкові права, а встановлення факту належності майна спадкодавцю та визнання права власності в судовому порядку є єдиним належним та ефективним способом захисту його прав відповідно до ст. 16 ЦК України.

Outcome: approved