Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Булат Н.О. звернулася до суду із позовом, у якому просить скасувати (зняти) арешт нерухомого майна, а саме з квартири під [ADDRESS] , помилково накладений на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 30.10.2003 року, запис про який внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження: 4797066, дата реєстрації 13 квітня 2007 року о 09:29:42, реєстратором: Перша Львівська державна нотаріальна контора. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, однак у ході оформлення позивачем спадкових прав було з`ясовано, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 13.04.2007 року. Водночас, відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 13.04.2007 року арешт накладено на квартиру [ADDRESS] . Таким чином, арешт накладений помилково, однак арешт не знятий, що порушує права позивача на прийняття спадщини. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін. 27.08.2025 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано відзив на позовну заяву відповідача Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, у якому відповідач вказав, що є неналежним відповідачем у даній справі. 06.10.2025 року Залізничним районним судом м. Львова зареєстровано відзив на позовну заяву Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, у якому відповідач вказав, що є неналежним відповідачем у даній справі. У подальшому представниками позивача остаточно визначено коло осіб, які беруть участь у справі. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Булат Н.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, представником якого подано суду заяву, у якій просить проводити судовий розгляд справи у відсутності представника відповідача, відповідача [PERSON] , яка у судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, у якій визнала позовні вимоги, просила проводити судовий розгляд справи у її відсутності, представника третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської, згідно поданої суду заяви, у якій просив проводити судовий розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з такого. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , який помер [INFO] та після його смерті відкрито спадкову справу №04/2024 року /а.с.7-10, 11, 13, 14/. Згідно листа приватного нотаріуса ЛМНО ЗМУ МЮУ від 11.04.2025 року №144/02-14 єдиним спадкоємцем [PERSON] , яка прийняла спадщину, є дружина померлого [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.12/ Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.04.2025 року на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 30.10.2003 року /а.с.16-17/ Водночас, відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 30.10.2003 року арешт накладено на квартиру [ADDRESS] /а.с.20/. Згідно із матеріалами справи звернення сторони позивача до Першої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про виправлення помилки, допущеної при виконанні ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 30.10.2003 року про накладення арешту на нерухоме майно не було задоволено /а.с.21, 22-24, 25-27, 28-29/. Відповідно до ст. 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). За правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №372/2904/17-ц (провадження №14-496цс18), нормативна неврегульованість порядку захисту права людини, яке очевидно безпідставно обмежується, не може виправдовувати відмову в його захисті. Зволікання з наданням ефективного засобу юридичного захисту тягне погіршення правового становища людини, яка зазнає негативних наслідків від перешкод в отриманні реальної можливості виправити помилку, та перебуває у стані невизначеності тривалий час. При цьому позивач використав всі процесуальні можливості щодо виправлення помилки, допущеної при накладенні арешту на нерухоме майно на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 30.10.2003 року. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про необхідність захисту права позивача шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги підставні, обґрунтовані та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved