Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 796367487 на суму 7700 гривень у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умов кредитування, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Первісний кредитор виконав свій обов`язок, перерахувавши відповідачу через банк провайдер грошові кошти у розмірі 7700 грн на банківську картку відповідача, вказану ним у заявці при укладенні договору. 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу № 28/1118-01 укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії вказаного договору факторингу. Відповідно до п. 1.3 договору факторингу, під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта (первісного кредитора) до боржників (відповідача) по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. На виконання договору факторингу ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ТОВ "Таліон Плюс" підписали реєстр прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року, за яким ТОВ "Таліон Плюс" набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги. 27 травня 2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 27/0524-01. Відповідно до п. 1.3 договору факторингу № 27/0524-01, під правом вимоги розуміються всі права ТОВ "Таліон Плюс" за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. На виконання договору факторингу № 27/0524-01 сторони підписали реєстр прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року, відповідно до якого ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному в реєстрі прав вимоги. 04 червня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до якого ТОВ "Юніт Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 796367487 від 12 лютого 2022 року у розмірі 13125 грн 42 копійки. ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" і ТОВ "Юніт Капітал" зі сторони відповідача погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювалося. На момент подання позовної заяви загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становила 13125 грн 42 коп., з яких 7700 грн заборгованість по тілу кредиту, 5425 грн 42 коп. заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Тому, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, просив стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № 796367487 від 12 лютого 2022 року у розмірі 13125 гривень 42 копійки та відшкодувати понесені судові витрати. За ухвалою судді від 01 вересня 2025 року було відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; у встановлені судом строки, в тому числі додаткові строки, надані у зв`язку з неотриманням копії ухвали, відповідач відзив на позов суду не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 12 лютого 2022 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 796367487, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 7700 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 7700 грн, одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 14 березня 2022 року. Позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути кредит. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу. На моменту кладення цього договору сторони дійшли згоди, що сума кредиту за всіма наданими траншами має бути повернута кредитодавцю не пізніше дати закінчення дисконтного періоду кредитування 14 березня 2022 року, а саме не пізніше ніж через 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за користування кредитом, договором не передбачено. Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. За умови якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за договором на умовах пункту 8.5 договору, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766.50% річних, що на день укладення договору становить 2.10% в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника, за кожен день користування ним. Для суми кредиту, отриманої за першим траншем, що вказана в п. 2.3 договору, за перші 30 днів дисконтного періоду, без виконання позичальником умов п. 8.5 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 12\~551 грн та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 4851 грн та суму кредиту у розмірі 7700 гривень. (а.с. 12-28, 30-31) Відповідно до копії платіжного доручення, 12 лютого 2022 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" здійснило переказ коштів [PERSON] згідно з договором № 796367487 від 12 лютого 2022 року у розмірі 7700 гривень. (а.с. 29). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 796367487 станом на 05 травня 2022 року [PERSON] кошти в рахунок погашення кредиту на користь ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" не сплачував. (а.с. 65). 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до вказаного договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії договору. Відповідно до п. 1.3 договору факторингу, під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта (первісного кредитора) до боржників (відповідача) по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. На виконання договору факторингу сторони підписали реєстр прав вимоги № 175 від 05 травня 2022 року, за яким ТОВ "Таліон Плюс" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 8274 грн 42 коп., з яких 7700 грн заборгованість по основному боргу, 574 грн 42 коп. заборгованість по відсотках. (а.с. 35-44) 27 травня 2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" укладено договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до п. 1.3 якого під правом вимоги розуміються всі права ТОВ "Таліон Плюс" за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. На виконання договору факторингу № 27/0524-01 ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" підписали реєстр прав вимоги № 1 від 27 травня 2024 року, за яким ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 13125 грн 42 коп., з яких 7700 грн заборгованість по основному боргу, 5425 грн 42 коп. заборгованість по відсотках. (а.с. 45-52) 04 червня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" і ТОВ "Юніт Капітал" укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до якого ТОВ "Юніт Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 796367487 від 12 лютого 2022 року у розмірі 13125 грн 42 копійки. (а.с. 53-60) Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 796367487, заборгованість [PERSON] станом на 25 червня 2025 року включно становить 13125 грн 42 коп., яка складається із 7700 грн прострочене тіло кредиту, 5425 грн 42 коп. прострочені відсотки. (а.с. 67). Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639\~ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України "Про електронну комерцію" встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Встановлені судом фактичні обставини свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору № 984224262 від 17 лютого 2022 року, який оформлений сторонами договору в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, у нього виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7700 гривень. Вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд враховує таке. За положеннями ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем кредитного договору, дана фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, яку відповідач зобов`язувався повернути в повному обсязі у визначений договором строк кредитування 30 днів, до 14 березня 2022 року. Таким чином, позикодавець відповідно до ст.\~1048\~ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування, після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування. За умовами укладеного між сторонами договору, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 12551 грн і включає в себе: 7700 грн суму кредиту, 4851 грн проценти за користування кредитом. За таких обставин суд вважає, що відповідач повинен був сплатити кредитору відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 4851 гривня. Таким чином, оскільки відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Юніт Капітал" заборгованість за договором № 796367487 від 12 лютого 2022 року у розмірі 12551 грн, з яких 7700 грн заборгованість за тілом кредиту, 4851 грн заборгованість за відсотками. Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат суд зазначає таке. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial