Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

ТзОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 26 квітня 2021 року відповідач уклав Договір про надання споживчого кредиту №589953 із ТОВ «Слон Кредит», відповідно до якого товариство надало особі фінансовий кредит в сумі 10000 грн із зобов`язанням повернути його разом із відсотками згідно умов Договору; ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором; [PERSON] не повернув своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором; надалі на підставі Договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023р., укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» останнє набуло право вимоги за вказаним кредитним договором. Враховуючи порушення зобов`язання за кредитним договором [PERSON] станом на день подання позову має заборгованість в сумі 20250,59грн, що становить заборгованість за основним боргом та заборгованість за нарахованими процентами. Відтак просять присудити стягнути вказану суму в користь товариства та понесені судові витрати, в тому числі на правову допомогу. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Судом установлено, що 26 квітня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №589953, згідно з умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 12500грн на строк 1096 днів, кінцевим терміном повернення 26.04.2024р., який він зобов`язувався повернути разом із відсотками відповідно до умов кредитного договору; орієнтовна вартість кредиту 34946,63грн. Згідно Договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року, укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс», останній набув право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Договором про надання споживчого кредиту №589953 від 26.04.2021р., становить 20250,59грн, яка складається з наступного: 8654,17грн - заборгованість по кредиту та 11596,42грн заборгованість за відсотками, що так само вбачається із Витягу з додатку до Договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року, на час відчуження права вимоги. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом відповідач [PERSON] порушив умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору суду не представлено. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором та заборгованості за простроченими відсотками, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором становить 20250,59грн, відтак з відповідача слід стягнути таку суму боргу; а у зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору в розмірі 2422,4грн. Також позивач просить стягнути з відповідача, понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 60000 грн. На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.01.2025р; детальний опис робіт, виконаних адвокатом на суму 6000грн, акт підтвердження надання правової допомоги від 30.05.2025р. на суму 6000грн; свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц. Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи виконання роботи адвокатом, задоволення позову, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи.

Outcome: approved