Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

20 серпня 2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі позивач, Новий кредитор) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, Позичальник) про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 4647996 від 14.02.2021 року у загальному розмірі 22 825,00 грн, з яких: 5 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 16 875,00 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 950,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 14.02.2021 року між ТОВ «Мілоан» (далі первісний кредитор, Кредитодавець) та відповідачем був укладений у електронній формі договір про споживчий кредит № 4647996 (далі Кредитний договір, Договір), за умовами якого відповідачу було надано грошові кошти (кредит) у розмірі 5 000,00 грн на умовах, визначених Договором. Згідно з п. 1.2, 1.3 Договору: сума (загальний розмір) кредиту становить 5 000,00 грн; кредит надається строком на 15 днів з 14.02.2021 до 01.03.2021 включно (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів 01.03.2021 (п. 1.4 Договору). Відповідно до п. 1.5 Договору загальні витрати позичальника за кредитом (без тіла кредиту) складають 2 825,00 грн, з яких: 950,00 грн комісія за надання кредиту, що нараховується одноразово за ставкою 19 % від суми кредиту (п. 1.5.1); 1 875,00 грн проценти за користування кредитом за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2), розраховані виходячи зі строку кредитування 15 днів. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за умов належного виконання договору становить 7 825,00 грн (5 000,00 грн тіла кредиту + 2 825,00 грн загальних витрат). Позивач зазначив, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання виконало у повному обсязі кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн були перераховані відповідачу на картковий рахунок, визначений договором, що підтверджується платіжним документом. Відповідач, у порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України та умов Кредитного договору, зобов`язання з повернення кредиту, сплати комісії та процентів належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 14.05.2021 року між ТОВ «Мілоан» (Первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Новий кредитор, позивач у справі) було укладено договір відступлення прав вимоги № 68-МЛ, відповідно до якого позивач набув статусу нового кредитора та право грошової вимоги до боржників первісного кредитора, у тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 4647996 від 14.02.2021 року. Позивач у позовній заяві зазначив, що станом на дату звернення до суду загальна заборгованість відповідача становить 22 825,00 грн, з яких: 5 000,00 грн тіло кредиту; 16 875,00 грн проценти за користування кредитом; 950,00 грн комісія за надання кредиту. Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Поштові відправлення, направлені за адресою відповідача, повернулися до суду з відмітками про відсутність адресата / закінчення строку зберігання. Відзиву на позов, клопотань чи доказів від відповідача до суду не надходило. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд згідно зі ст. 13 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Між сторонами виникли грошові зобов`язання у розумінні ст. 509 ЦК України, за якими позичальник зобов`язаний повернути отримані грошові кошти (кредит) і сплатити проценти та комісію, а кредитор має право вимагати належного виконання цих зобов`язань. Щодо укладення кредитного договору в електронній формі Згідно зі ст. 205, ч. 2 ст. 639 ЦК України правочин може вчинятися в електронній формі, а електронний документ, який підписаний у порядку, встановленому законом, прирівнюється до письмової форми правочину. Відповідно до ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а кожний примірник електронного документа з накладеним на нього таким підписом є оригіналом. З Кредитного договору № 4647996, Анкети-заяви, довідки про ідентифікацію та умов договору вбачається, що відповідач пройшла процедуру ідентифікації та Договір укладено в електронній формі в «особистому кабінеті» позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. Прийняття пропозиції (оферти) про укладення договору здійснене шляхом використання одноразового ідентифікатора (SMS-коду), що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Отже, суд приходить до висновку, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем належним чином укладено кредитний договір в електронній формі, який за своїми правовими наслідками є таким, що укладений у письмовій формі. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти. З платіжного документу та матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Мілоан» надало відповідачу грошові кошти в сумі 5 000,00 грн у безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок, зазначений відповідачем. Водночас позивач надав розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідач не виконала належним чином зобов`язання з повернення кредиту, сплати комісії та процентів. Доказів повного або часткового погашення заборгованості відповідачем суду не надано, відзив на позов не подано. Таким чином, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем грошового зобов`язання, що є підставою для стягнення з неї заборгованості. Щодо відступлення права вимоги (факторинг) Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу. Стаття 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Із Договору відступлення прав вимоги № 68-МЛ від 14.05.2021, додатків до нього (реєстру боржників) убачається, що право грошової вимоги за кредитним договором № 4647996 включене до переліку вимог, які відступалися ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Договір відступлення прав вимоги у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. Відповідно діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), а відтак суд вважає, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є належним кредитором та позивачем у даній справі. Щодо розміру заборгованості та меж нарахування процентів Спірним у справі є розмір заявлених до стягнення процентів за користування кредитом. З договору та його умов вбачається, що строк кредитування становить 15 днів (з 14.02.2021 по 01.03.2021). Комісія за надання кредиту 950,00 грн (19 % від суми кредиту), нараховується одноразово (п. 1.5.1). Проценти за користування кредитом за строк кредитування (15 днів) 1 875,00 грн, що становить 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день (п. 1.5.2). Таким чином, загальні витрати позичальника за кредитом (проценти + комісія) 2 825,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника 7 825,00 грн (5 000,00 грн + 2 825,00 грн), що відповідає умовам договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Абзац другий ч. 1 ст. 1048 ЦК України, який передбачає сплату процентів «до дня повернення позики», застосовується в межах узгодженого сторонами строку кредитування. Після спливу строку кредитування або у разі пред`явлення вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК України правовий режим змінюється: охорона прав кредитора забезпечується нормою ст. 625 ЦК України, яка передбачає право кредитора на стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, якщо такі вимоги заявлені. Позивач не заявив окремих вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за ст. 625 ЦК України, натомість просить стягнути договорні проценти у розмірі 16 875,00 грн, які нараховані за період, що суттєво перевищує строк кредитування (15 днів). Отже, суд вважає правомірним нарахування договорних процентів лише в межах строку кредитування, визначеного п. 1.3, 1.4 Договору, тобто за 15 днів. Розрахунок процентів за строк кредитування є таким: 5 000,00 грн ? 2,50 % ? 15 днів = 1 875,00 грн. Саме ця сума відповідає умовам договору (п. 1.5.2) та загальним витратам позичальника за кредитом, визначеним у п. 1.5 Договору. Таким чином, суд вважає доведеними та такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача: заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн; заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку кредитування (15 днів) 1 875,00 грн; комісію за надання кредиту 950,00 грн. У решті заявленої до стягнення суми процентів (16 875,00 грн 1 875,00 грн = 15 000,00 грн) суд відмовляє як у такій, що стосується договорних процентів, нарахованих понад строк кредитування, що суперечить змісту ст. 1048, 1050, 625 ЦК України та умовам договору. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, а також поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги, актом наданих послуг та детальним описом виконаних робіт. Клопотань про зменшення розміру цих витрат від відповідача до суду не надходило. Оскільки позов задоволено частково, судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частка задоволених позовних вимог становить: (7 825,00 грн ? 100 %) : 22 825,00 грн ? 34,28 %. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню: судовий збір: 2 422,40 грн ? 34,28 % ? 830,46 грн; витрати на професійну правничу допомогу: 8 000,00 грн ? 34,28 % ? 2 742,61 грн. Оцінивши докази у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» підлягає частковому задоволенню у наведеному вище розмірі.

Outcome: partial