Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідачів про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2203/18-16 від 15.09.2011 року, за яким банк надав грошові кошти, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] , між банком та [PERSON] , а також між позивачем та [PERSON] були укладені договори поруки № 2203/46П-321/04, № 2203/46П2-321/04 та № 2203/46П1-321/04 відповідно. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2018 р. по справі № 219/785/18 було стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] борг за кредитним договором в розмірі 78489,44 грн., стягнуто з [PERSON] 7156,80 грн. штраф за невиконання умов договору іпотеки про страхування предмету іпотеки, а також судовий збір по 440,50 грн. з кожного. Враховуючи, що зазначене рішення суду протягом тривалого часу не виконувалося банк змушений звернутися до суду з даною позовною заявою про стягнення боргу, передбаченого ч. 2 ст. 625 ЦК України, за несвоєчасне виконання відповідачами взятих на себе зобов`язань. Так за ухваленим рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2018 р. по справі № 219/785/18 зобов`язання відповідачів за кредитним договором не припинились, тому за порушення виконання грошових зобов`язань, невчасне повернення кредитних коштів банку відповідачі повинні погасити заборгованість на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 08.08.2018 р. по 23.02.2022 р. в сумі 21419,60 грн., з яких 3% річних в сумі 6361,88 грн. та інфляційні втрати в сумі 15057,72 грн. З огляду на викладене вмотивування просив суд стягнути на користь АБ «Укргазбанк» солідарно заборгованість з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в сумі 21419,60 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року провадження по справі за позовними вимогами Акціонерного банку «Укргазбанк» до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань було закрито. Представник позивача, Скиданюк М. В., у судовому засіданні, підтримуючи заявлені АБ «Укргазбанк» позовні вимоги, просив суд задовольнити позов повністю. Відповідно до додаткових письмових пояснень представник позивача, Скиданюк М. В., зазначав, що наразі вже відбулось повне погашення боргу відповідачами, що підлягав стягненню за рішенням Артемівського міськрайонного суду від 08.08.2018 року по справі № 219/785/18, що вбачається з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, з яких видно, що 19.04.2021 р. боржник вніс через касу банку 75000 грн., які були зараховані на погашення заборгованості двома сумами: 19.04.2021р. в сумі 52 302,18 грн. та 22.04.2021р. в сумі 22 697,82 грн. Також 17.05.2021р. боржник вніс через касу банку 3490 грн. які були зараховані на погашення залишку заборгованості. Таким чином кінцева дата погашення заборгованості згідно рішення суду є 18.05.2021 р., з якої у відповідачів припинилося виконання зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості за рішенням суду від 08.08.2018 по справі № 219/785/18 р. Відповідачі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились за невідомих суду причин повторно, будучи повідомленими про час та місце слухання справи належним чином та своєчасно відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК, не надавши суду ані заяв по суті спору, ані будь-яких інших клопотань. Суд при цьому зазначає, що за ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Натомість, підстави, визначені ч. 2 ст. 223 ЦПК, у даному випадку відсутні. Так за ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Таким чином з огляду на викладене вмотивування, суд дійшов висновку, що підстав для відкладення розгляду справи через неявку відповідачів немає, тому за наведених обставин суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280, 281 ЦПК. Отже, суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином за ст. 599 ЦК. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так за ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою. На підставі ст. 575 ЦК іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд встановив, що 15 вересня 2011 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2203/18-16 від 15.09.2011 року, за яким АБ «Укргазбанк» надав позичальнику для придбання автомобілю кредит у сумі 100\~000 грн. зі сплатою відсотків за використання грошових коштів зі строком повернення кредиту до 14.09.2014 року. В забезпечення виконання [PERSON] свого зобов`язання за договором № 2203/18-16 від 15.09.2011 року виступали договори поруки, укладені АБ «Укргазбанк» із [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за № 2203/46П-321/04, № 2203/46П2-321/04 та № 2203/46П1-321/04 відповідно. Встановлено також,\~що за\~рішенням Артемівського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~від 08.08.2018\~р.\~по справі\~№ 219/785/18 було стягнуто на користь АБ «Укргазбанк» солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] борг за кредитним договором в розмірі 78489,44 грн., стягнуто з [PERSON] 7156,80 грн. штрафу за невиконання умов договору іпотеки, а також судовий збір по 440,50 грн. з кожного відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, обставини щодо укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів за ним, порушення його умов, наявності заборгованості за таким договором було встановлено рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2018 р. по справі № 219/785/18, тому дані обставини доказуванню не підлягають. Також судом було встановлено, що 21 грудня 2022 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, винесену державним виконавцем Покровського ВДВС у Покровському районі Донецької області щодо примусового стягнення боргу перед позивачем на виконання рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2018 р. по справі № 219/785/18 в сумі 78489,44 грн. та судового збору в сумі 440,50 грн., внаслідок повного погашення боргу відповідно до інформації з АБ «Укргазбанк». Крім того факт повного погашення боргу за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2018 р. по справі № 219/785/18 в сумі 78489,44 грн. (19 квітня 2021 року, 22 квітня 2021 року та 18 травня 2021 року) підтверджується розрахунком заборгованості, наданим представниками позивача. Суд в цьому сенсі зазначає, що за ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Нарахування трьох процентів річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року по справі № 758/7649/16-ц. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц та від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18. Відповідальність за ст. 625 ЦК України настає, зокрема, й за невиконання судового рішення про стягнення грошових коштів. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року по справі № 758/7649/16-ц. Таким чином кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК, за увесь час прострочення. Відповідно до розрахунків АБ «Укргазбанк» вбачається, що за період з 08.08.2018 року по 18.05.2021 рік на суму боргу в розмірі 78489,44 грн. представниками позивача була обрахована відповідачам заборгованість за ч. 2 ст. 625 ЦК з 3% річних на загальну суму 6361,88 грн., а також з інфляційних втрат на загальну суму 15057,72 грн. Суд при цьому вказує, що обрахована представниками АБ «Укргазбанк» за період з 08.08.2018 року по 18.05.2021 року заборгованість з 3% річних та інфляційних втрат на загальну суму 21 419,60 грн. відповідає вимогам ст. 625 ЦК. Суд при цьому зазначає, що главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Так відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність є строком, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ст. 253 ЦК перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3% річних виникає за увесь час з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Таким чином право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 8 листопада 2019 року по справі № 127/15672/16-ц. Натомість, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Врахувавши наведені норми, суд дійшов переконання, що для наявної у відповідачів непогашеної заборгованості перед банком на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2018 р. по справі № 219/785/18 в сумі 78489,44 грн. станом на 17.05.2021 року строки загальної позовної давності не спливли, оскільки Законом України від 30 березня 2020 року було внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до ЦК, щодо продовження строків за ст. 257 ЦК на час дії карантинних обмежень, які діяли до 30.06.2023 року. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 1 грудня 2021 року по справі № 373/651/20. Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно із абз. 2 ч. 2 ст. 543 ЦК солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Таким чином, враховуючи наведене вмотивування та солідарне стягнення боргу за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08.08.2018 р. по справі № 219/785/18 в сумі 78489,44 грн. з усіх відповідачів, то суд вважає за необхідне задовольнити вимоги АБ «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повністю шляхом саме солідарного стягнення на користь банку заборгованості з відповідачів за ст. 625 ч. 2 ЦК в загальному розмірі 21 419,60 грн. Також за ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню витрати банку по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. в рівних частках, тобто по 807,47 грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved