Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду від 11 лютого 2022 року наказано: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку/доходу платника аліментів, щомісячно починаючи з 01.02.2022 року і до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та стягувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що становить 1598 грн., щомісячно і до її повноліття та припинення стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що в неї на утриманні від іншого шлюбу перебуває син [PERSON] , [INFO] , з яким знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Крім того, зазначає, що донька [PERSON] , [INFO] проживає з нею та перебуває на її утриманні. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. ч. 2,8,9 ст.\~7\~СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третястатті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч.1 ст. 18, ч.1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованоїпостановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII(далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до\~вимог ст.\~7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» установити\~з 1\~січня 2024\~року прожитковий\~мінімум на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць\~у розмірі\~2920\~гривень,\~а для\~основних соціальних\~і демографічних\~груп населення: дітей\~віком до\~6\~років -\~2563\~гривні; дітей\~віком від\~6\~до 18\~років -\~3196\~гривні; працездатних осіб - 3028 гривень. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 8 цього Закону установлено у 2025 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: - 8000 гривень; у погодинному розмірі - 48 гривень. \~ \~ \~ \~Як з`ясовано судом, у позивача на утриманні від іншого шлюбу перебуває син [PERSON] , [INFO] , з яким вона знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Крім того, донька [PERSON] , [INFO] проживає з нею та перебуває на її утриманні, що підтверджується відповідним актом (а.с. 8). Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22)). Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). \~ \~ \~ \~Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved