Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 26 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Абекор» і [PERSON] був укладений кредитний договір №710890, згідно умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 13000,00 грн. на строк 73 дні з кінцевою датою повернення до 06 жовтня 2024 року включно, а відповідач зобов`язалася одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені умовами договору. Базова процентна ставка становить 1,49 % в день і застосовується протягом першого періоду користування кредитом. Основна процентна ставка становить 1,49 % в день і застосовується протягом другого періоду користування кредитом. Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника протягом двох календарних днів з моменту укладення кредитного договору. Договір укладено в електронній формі, що відповідає вимогам ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач свої зобов`язання виконав і перерахував на поточний рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 13000,00 грн., а відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 09 червня 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 27140,10 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13000,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 14140,10 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. Ухвалою суду від 25 вересня 2025 року вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки відповідно до положень ч.6 ст. 19 ЦПК України даний спір є малозначним. Відповідач правом на подання відзиву не скористалася. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 26 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Абекор» і [PERSON] був укладений кредитний договір №710890, згідно умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 13000,00 грн. на строк 73 дні з кінцевою датою повернення до 06 жовтня 2024 року включно, а відповідач зобов`язалася одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені умовами договору. Базова процентна ставка становить 1,49 % в день і застосовується протягом першого періоду користування кредитом. Основна процентна ставка становить 1,49 % в день і застосовується протягом другого періоду користування кредитом. Кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника протягом двох календарних днів з моменту укладення кредитного договору. Перерахування на поточний рахунок відповідача грошових коштів в розмірі 13000,00 грн. підтверджується повідомленням АТ «Універсал Банк» від 04 листопада 2025 року, згідно якого на ім`я відповідача банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] і на її поточний рахунок 26 липня 2024 року перераховано грошові кошти в розмірі 13000,00 грн. Згідно картки обліку договору про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №7100 від 26 липня 2024 року, станом на 09 червня 2025 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 27140,10 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13000,00 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 14140,10 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено , що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII. Відповідно до ст. 12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи та наявного у справі договору, такий договір підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що був направлений їй у смс-повідомленні на мобільний номер телефону. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За вказаних\~обставин,\~суд вважає\~встановленим факт\~укладення відповідачем\~ кредитного\~договору №710890\~від 26.07.2024із дотриманням вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Підписавши договір саме такого змісту, відповідач погодилася з їх умовами та правилами надання позики. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ТОВ «ФК «АБЕКОР» свої зобов`язання за вищевказаним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Зазначений договір є чинними та підлягає виконанню сторонами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Факт отримання грошових коштів від ТОВ «ФК «АБЕКОР» відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Доказів погашення відповідачем заборгованості суду не надано. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору №710890 від 26.07.2024, розмір заборгованості підтверджений документально, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволені, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. Стосовно судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10500,00 грн., які позивач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи та які вважає судовими витратами в цій цивільній справі, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України, суд враховує наступне. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial