Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить поновити строк позовної давності для подання позову, стягнути відповідача на його користь заборгованість за договором № 200153159 від 24 листопада 2014 року у загальному розмірі 41176 грн 10 коп., яка складається з: суми заборгованості 31466.19грн, суми інфляційних втрат 6880.54, суми 3% річних 2829.37грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 листопада 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 200153159 щодо кредитування, за якою на умовах повернення, платності, строковості ПАТ «Банк Михайлівський» надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 10200 грн, з встановленим строком користування з 24.11.2014 по 24.11.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі Договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за Договором, укладеним з відповідачем. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є позивач, виконало свої зобов`язання за Договором належним чином, в той же час відповідач [PERSON] порушив умови Договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами чим спричинив заборгованість.. Станом на 13.08.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за договором становить 31466.19грн, з яких: 10156.85 грн - заборгованість за кредитом; 21309.34 грн - заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом нав дату укладення договору факторингу. Крім того, внаслідок прострочення виконання грошового зобов"язання, позивачем нараховані на суму боргу інфляційні втрати в розмірі 6880.54 грн та 3 % річних в розмірі 2829.37 грн, а тому разом заборгованість становить 41176.10грн, яку позивач і просить стягнути з відповідача на його користь. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві представник позивача Романенко М.Е. просив судове засідання провести за відсутності представника позивача, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином двіччі повідомлявся про час та місце проведення судового засідання.. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 24 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Банк Михайлівський» із Заявою (офертою) № 200153159, яка акцептована останнім, за умовами якої відповідач запропонував (зробив оферту) ПАТ «Банк Михайлівський» укласти з ним Договір про надання та використання платіжної картки, в рамках якого просив відкрити на його ім`я поточний рахунок, випустити на його ім`я платіжну картку, і для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити йому кредитний ліміт, в межах якого він має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту під операції з карткою та здійснювати кредитування рахунку картки. 24 листопада 2014 року відповідач був ознайомлений і підписав Довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Visa Platinum CashBack" (не іменна)», Тарифи по продукту «Visa Platinum CashBack», відповідно до яких строк кредиту 12 місяців , процентна ставка 58,8 % річних. Відповідно до розписки про отримання платіжної картки та/або пін-коду [PERSON] 24 листопада 2014 року отримав платіжну картку № [NUMBER] та пін-код до неї. Позикодавець виконав свої зобов"язання перед позичальником, надавши йому грошові кошти в кредит. Позичальник неналежним чином виконував умови договору щодо своєчасного повернення кредитних коштів, внаслідок чого у нього виникла кредитна заборгованість. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський», як банком, та позивачем, як новим кредитором, було укладено Договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього Договору. До позивача перейшло право вимоги за Договором № 200153159, укладеним 24 листопада 2014 року з [PERSON] , на суму 31466.19грн., з яких: 10156.85грн - заборгованість за кредитом; 21309.34грн - заборгованість за відсотками. Факт переходу до позивача права вимоги підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, яка набрала законної сили 01 липня 2021 року, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський». Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума заборгованості за договором № 200153159 від 24 листопада 2014 року, за період з 25 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року становить 31466.19грн. Внаслідок прострочення виконання грошового зобов"язання відповідачу були нараховані інфляційні втрати в розмірі - 6880.54 грн, та 3% річних в розмірі 2829.37грн, а всього загальна заборгованість склала 41176.10грн. На підтвердження наявності заборгованості позивачем надана виписка по особовим рахункам(ф.281) за період з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року, яка сформована 23 липня 2025 року. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов`язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України) Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Аналізуючи письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що сторонами договору в належній формі було погоджені умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. ПАТ «Банк Михайлівський» виконало взяті на себе зобов`язання та надало відповідачу кредит, відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 31466.19грн., з яких: 10156грн 85 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту; 21309 грн 34 коп. - сума заборгованості за відсотками. ТОВ «Діджи Фінанс» уклавши 20 липня 2020 року з ПАТ «Банк Михайлівський» Договір №7_БМ про відступлення прав вимоги набуло права грошової вимоги до відповідача по вказаному Договору, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в розмірі 31466.19грн., з яких: 10156грн 85 коп. - сума заборгованості за тілом кредиту; 21309 грн 34 коп. - сума заборгованості за відсотками. З приводу стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3 процентів річних від простроченої суми боргу суд зазначає, що станом на момент переходу права вимоги до позивача відповідач мав заборгованість за кредитним договором у розмірі 31466.19, тому позивач на законних підставах висунув вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку, проведеного за період прострочення з 25 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року, вбачається, що сума інфляційних нарахувань на суму боргу становить 6880.54грн , три проценти річних 2829.37грн, тому, оскільки дані розрахунки відповідачем не спростовані, суд доходить висновку, що позовна вимога про стягнення зазначених сум з відповідача також підлягає задоволенню. Відповідач не спростував наявність та розмір заборгованості за кредитним договором, відзиву на позов не надав, заяву про застосування строків давності також суду не надав. Оскільки, відповідач не просив застосувати до позовних вимог строки позовної давності, питання щодо поновлення строку позовної давності судом не вирішується. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача.. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп. Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 7 000 грн 00 коп. суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем надано Договір №26 про надання правової допомоги від 15 лютого 2024 року, додаткову угоду до нього, Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 14 серпня 2025 року, у якому здійснено детальний опис робіт, виконаних для надання правничої допомоги. Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 7 000 грн 00 коп.

Outcome: approved