Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом до Приватного підприємства "Ренесанс-7", у якому просять стягнути з\~Приватного підприємства\~«РЕНЕСАНС-7»\~(67780,\~вул.\~Гагаріна,\~16, кв.22,\~смт.\~Сергіївка міста\~Білгород-Дністровський\~Одеської області,\~код ЄДРПОУ 32989552) на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість по заробітній платі з 25 вересня 2015 року по день звернення до суду у розмірі 103 000 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] , наказом № 5-к від 30 травня 2014 року, був прийнятим на роботу у ПП «Ренесанс-7» на посаду слюсаря-сантехника. [PERSON] , наказом № 40-к від 18.08.2014 була прийнята на роботу у ПП «Ренесанс-7» на посаду завідувача коморою-зберігання, у 2015 році була переведена на посаду спеціалісту відділу продаж. [PERSON] , наказом №5-к від 29.04.2013 була прийнята на роботу в ПП «Ренесанс-7» на посаду спеціалісту відділу продаж, 01 липня 2015 року переведена на посаду завідувачки відділу продаж. [PERSON] , була прийнята на роботу у травні 2015 року у ПП «Ренесанс-7» на посаду секретаря з окладом в мінімальну заробітну плату. Наказом №30-к від 25.09.2015 усі позивачі були звільнені з роботи на підстави п.1 ст.36 КЗпП України. Однак, при звільнені були грубо порушені вимоги трудового законодавства щодо гарантій і компенсацій при звільненні працівників. Так, з позивачами не був проведений розрахунок по виплаті заробітної плати, яку вони не отримували у період за липень, серпень, вересень 2015 року. На день звільнення відповідач не виплатив позивачем заробітну плату за: [PERSON] за липень 2129,90 грн.,серпень - 2129,90 грн., вересень - 3247,85 грн., а всього - 8507,65 грн; [PERSON] за липень 2620,81 грн., серпень - 2620,81 грн., вересень - 4291,21 грн., а всього 9531,83 грн; [PERSON] за липень-вересень 2015 року - 6271,84 грн. [PERSON] за серпень-вересень 2015 року у сумі 4615,90 грн. Також у порушення вимог законодавства трудові книжки позивачів не були видані роботодавцем у день звільнення, що призвело до того, що позивачі не змогли своєчасно влаштуватися на роботу в інші підприємства та установи. Згідно розрахунку, проведеного позивачами сума заборгованості по заробітній платі з дня звільнення по час звернення до суду перед ними з урахуванням мінімальної заробітної плати складає 103\~000 грн. Відповідач, не погодившись із вимогами позовної заяви, надав до суду відзив, у якому зазначив, що в описаних позивачами обставинах взагалі не винен, оскільки ПП «Ренесанс-7» державою не було відшкодовано втрачені кошти власного капіталу під час виконання ним замовлення держави щодо забезпечення її пріоритетної потреби постачання соціальних послуг підтриманого проживання ВПО в умовах режиму підвищеної готовності та соціальної надзвичайної ситуації державного рівня: по-перше, за постачання на договірних умовах у період з 07.08.2014 по 21.09.2015 цілодобових соціальних послуг для ВПО; по-друге, за процеси інфляції у державній банківській системі від яких ПП «Ренесанс-7» за 2015-2019 роки понесло збитки згідно з встановленими щорічними індексами. Протягом фінансового та податкового звітних періодів здійснення господарських операцій у 2014 і 2015 роках ПП «Ренесанс-7» надані цілодобові соціальні послуги та допомога: 165 людям з інвалідністю, 90 особам похилого віку, 112 дітям, 73 ВП віком від 18 до 60 років, які забезпечують супровід 112 дітей, людей з інвалідністю, дітей з інвалідністю, а також людей похилого віку. Відповідач зазначає, що невиплата заробітної плати пов`язана із бездіяльністю посадових осіб Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської облдержадміністрації та Управління соціального захисту Білгород-Дністровської міської ради, а також не погоджується із розрахунками, наведеними позивачами. У відповіді на відзив позивачі зазначають, що останні виконували усі свої трудові обов`язки відповідно до умов трудового договору. Розрахунки по заборгованості заробітної плати з дня звільнення по час звернення до суду з урахуванням мінімальної заробітної плати; у даних розрахунках не було застосовано бінарних операцій. Звертають увагу, що відповідач хоча визнає, що він не платив заробітну плату, однак свій розрахунок заборгованості не надає. Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, у яких вказує, що позивачі не надали жодного доказу існування звітів ПП «Ренесанс-7» перед відповідними органами про повну виплату заробітної плати працівникам та повторно звертає увагу, що невиплата заробітної плати пов`язана із діями і бездіяльністю Департаменту соціальної та сімейної політики Одеської облдержадміністрації з виконання доручень Кабінету Міністрів України. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 05 липня 2019 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито спрощене провадження. 17 вересня 2019 року до суду надійшли заява про зімну неналежного відповідача, заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про витребування доказів. 07 жовтня 2019 року, 30 жовтня 2019 року, 07 листопада 2019 року до суду надійшло клопотання про витребування доказів, клопотання про виклик свідка. 07 листопада 2019 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області заяву представника відповідача задоволено; суд перейшов до розгляду справи у загальному позовному провадженні. 29 січня 2020 року до суду надійшла зустрічна позовна заява. 08 квітня 2020 року до суду надійшли заперечення зустрічних позовних вимог. 21 травня 2020 року до суду надійшло клопотання про забезпечення продовження процесуальних строків на строк дії карантину; клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи; заява про укладення мирової угоди. 26 травня 2020 року до суду надійшло доповнення до відзиву на позовну заяву про виплату заборгованості по заробітній платі і заперечення зустрічних позовних вимог у справі. 12 листопада 2020 року до суду надійшла заява про забезпечення зустрічного позову. 12 листопада 2020 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області в задоволенні клопотання представника відповідача про заміну відповідача відмовлено. 12 листопада 2020 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено. 16 листопада 2020 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області в задоволенні заяви представника відповідача про забезпечення зустрічного позову відмовлено. 11 грудня 2020 року від позивачів на виконання ухвали надано докази. 17 грудня 2020 року до суду надійшла апеляційна скарга відповідача на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області «Про відмову в задоволенні заяви» та Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області «Про відмову в задоволенні клопотання». 13 січня 2021 року до суду надійшло письмове пояснення до доказів, наданих позивачами за первісним позовом. 18 січня 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду у задоволенні клопотання представника приватного підприємства «Ренесанс-7» про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху. 28 січня 2021 року до суду надійшло клопотання про надання завірених у встановленому законодавством порядку копій ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. 29 січня 2021 року до суду надійшло клопотання щодо звільнення від сплати судового збору. 15 лютого 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника приватного підприємства «ренесанс-7» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 листопада 2020 року. 15 лютого 2021 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу повернуто апелянту. 16 березня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 16 листопада 2020 року. 12 серпня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу. 30 червня 2022 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника приватного підприємства «Ренесанс-7» залишено без задоволення. 12 січня 2023 року, 24 січня 2023 року, 26 січня 2023 року, 20 березня 2023 року до суду надійшли заяви про надання копій ухвали, виконання листа Одеського апеляційного суду, клопотання щодо продовження процесуальних строків, клопотання щодо зупинення розгляду цивільної справи. 21 березня 2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі зупинено провадження. 18 січня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі поновлено провадження. 19 червня 2024 року до суду надійшла заява щодо виклику свідків. 20 червня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у задоволенні заяви про виклик свідків відмовлено. 11 жовтня 2024 року до суду надійшла заява про перегляд ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.06.2024. 27 лютого 2025 року до суду надійшла заява про перегляд ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.06.2024. 27 червня 2025 року Ухвалою суду у задоволені клопотання представника відповідача про прийняття зустрічного позову було відмовлено; 16 липня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи відмовлено. 16 липня 2025 року в судовому засіданні за участю позивачів [PERSON] , [PERSON] , суд ухвалою на місці, відмовлено представнику відповідача у задоволені клопотання про виклик свідків; 16 липня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі закрито підготовче провадження. 31 жовтня 2025 року Ухвалою суду в задоволені клопотання представника відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження було відмовлено. Ухвалами від 01 грудня 2025 року відмовлено представнику відповідача в задоволені заяв про роз`яснення ухвал суду. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] , свої позовні вимоги підтримали просили су їх задовольнити. Після оголошеної в судовому засіданні перерви від позивачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, матеріали справи містять відзив на позовні вимоги позивачів. З урахуванням вищезазначених обставин суд вважає за можливе розглядати справу за відсутність належним чином повідомлених сторін, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Відповідно копії трудової книжки [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , прийнята на посаду фахівця з відділу продаж Наказом № 5-к від 29.04.2013, надалі переведена на посаду начальника відділу продаж, та наказом №30 від 25.09.2015 звільнена з посади. /т.1, а.с. 13/ Відповідно до\~форми ОК-5\~ [PERSON] перебувала\~у трудових\~відносинах із\~ПП «Ренесанс-7»./ т.1, а.с.17-18/ Відповідно копії трудової книжки [NUMBER] [PERSON] , 1954 року народження, наказом № 40-к від 18.08.2014 була прийнята на роботу у ПП «Ренесанс-7» на посаду завідувача коморою-зберігання, у 2015 році була переведена на посаду спеціалісту відділу продаж, та наказом №30 від 25.09.2015 звільнена з посади. /т.1, а.с. 19/ Відповідно копії трудової книжки [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , наказом № 5-к від 30.05.2014 був прийнятий на роботу у ПП «Ренесанс-7» на посаду завідувача слюсаря-сантехніка, та наказом №30 від 25.09.2015 звільнена з посади. / т.1, а.с. 25/ Згідно відповіді\~Білгород-Дністровського\~РВП ГУНП\~в Одеській\~області від\~02.01.2019\~№ 42/Б-2262\~звернення [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~зареєстровано до\~ЖЄО №\~18620\~від 18.12.2018./т.1, а.с. 36/ З відповіді Білгород-Дністровської міської ради від 30 січня 2019 року № 02/11.28-75/235 на керівника підприємства Супруненко В.І. складено протокол про адміністративне правопорушення за порушення встановлених термінів виплати заробітної плати. Зафіксовані наступні порушення ПП «Ренесанс-7» законодавства про працю: при звільненні працівників не проведені в день звільнення виплати всіх сум, що належать їм від підприємства; у разі невиплати з вини власник належних звільненому працівникові сум в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку; не провадилась компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством./а.с.39-40 т.1/ Відповідно до припису про усунення виявлених порушень № ОМС-ОД075/АВ/П від 25 січня 2019 року керівника ПП «Ренесанс-7» Супруненко Валерія Івановича зобов`язано протягом 30 діб усунути такі порушення: ч. 1 ст. 116, ст. 117 КЗпП, ст. 34 ЗУ «Про оплату праці». З листа\~Департаменту соціальної\~та сімейної\~політики Одеської\~обласної державної\~адміністрації від\~31.08.2017\~№ пуб.-інф.\~ 32/32\~вбачається,\~що для\~уникнення соціального\~напруження у\~суспільстві обласною\~державною адміністрацією\~не ставилося\~питання щодо\~компенсації витрат\~санаторно-курортним\~закладам внутрішньо\~переміщеними особами\~за рахунок\~щомісячної адресної\~допомоги.\~/т.1, а.с. 114/ Відповідно до\~оперативної інформації\~про об`єкти\~державної,\~комунальної та\~приватної власності\~смт.\~Сергіївка,\~м.\~Білгород-Дністровського,\~Одеської області,\~у яких\~можливе розміщення\~громадян України,\~які переміщуються\~з тимчасово-окупованої\~території з\~районів проведення\~антитерористичної операції\~станом на\~14.07.2014,\~одним з\~таких об`єктів\~визначено ПП\~«Ренесанс-7».\~/т.1, а.с.131-134/ Відповідно до\~звітності про\~суми нарахованої\~заробітної плати\~(доходу,\~грошового забезпечення,\~допомоги,\~компенсації)\~застрахованих осіб\~та суми\~нарахованого єдиного\~внеску на\~загальнообов`язкове державне\~соціальне страхування\~до фіскальних\~органів за\~7\~місяць 2015\~року ПП\~«Ренесанс-7»\~загальна сума\~нарахованої заробітної\~плати \~84712,52\~грн.,\~загальна сума\~єдиного внеску\~ 33703,65\~грн./т.1, а.с. 187/ Відповідно до\~звітності про\~суми нарахованої\~заробітної плати\~(доходу,\~грошового забезпечення,\~допомоги,\~компенсації)\~застрахованих осіб\~та суми\~нарахованого єдиного\~внеску на\~загальнообов`язкове державне\~соціальне страхування\~до фіскальних\~органів за\~8\~місяць 2015\~року ПП\~«Ренесанс-7»\~загальна сума\~нарахованої заробітної\~плати \~63753,66\~грн,\~загальна сума\~єдиного внеску\~ 25230,02\~грн./т.1, а.с. 193/ Відповідно до звітності про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за 9 місяць 2015 року ПП «Ренесанс-7» загальна сума нарахованої заробітної плати 56477,65 грн, загальна сума єдиного внеску 21918,99 грн. /т.1, а.с. 197/ Відповідно до листа Одеської обласної державної адміністрації від 04.10.2017 № 345/ЗПІ-05 обласна державна адміністрація неодноразово направляла листи до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та Міністерства фінансів України з проханням відшкодувати заборгованість санаторно-курортним закладам Одеської області, зокрема і ПП «Ренесанс-7» за проживання та харчування внутрішньо переміщених осіб за період з 07.10.2014 до 01.06.2015 у повному обсязі. /т.2, а.с. 166-167/ Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Відповідно до\~ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до ст. 2 КЗпП України до основних трудових прав працівників належить право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно зі статтею\~21 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у ст. 94 КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Так, позивачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] перебували у трудових відносинах із ПП «Ренесанс-7», що підтверджується, зокрема копіями трудових книжок, індивідуальними відомостями про застраховану особу. Трудові відносини між позивачами та відповідачем фактично припинилися на підставі наказу № 30-к від 25.09.2015, яким позивачів звільнено із займаних посад на підставі п. 1 ст. 36 КЗПП України. Статтею 47 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Стаття 116 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає імперативне правило, відповідно до якого при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) зазначила, що виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Так, заборгованість із заробітної плати відповідача-роботодавця становить: Стеців Н.П. за липень-вересень 2015 року 7507 гривень 65 копійок; [PERSON] за липень-вересень 2015 року 9532 гривень 83 копійок; [PERSON] за липень-вересень 2015 року 6217 гривень 84 копійок; [PERSON] за липень-вересень 2015 року 4615 гривень 90 копійок. Факт невиплати належних позивачам сум підтверджується матеріалами справи: приписом про усунення виявлених порушень № ОМС-ОД075/АВ/П від 25 січня 2019 року, листом Білгород-Дністровської міської ради від 30 січня 2019 року № 02/11.28-75/235. Більше того, суд звертає увагу на те, що відповідачем фактично не заперечується наявність заборгованості з виплати заробітної плати. Водночас, відповідач зазначає, що така сталась не з його вини, а пов`язана у першу чергу з тим, що ПП «Ренесанс-7» державою не було відшкодовано втрачені кошти власного капіталу під час виконання ним замовлення держави щодо забезпечення її пріоритетної потреби постачання соціальних послуг підтриманого проживання ВПО в умовах режиму підвищеної готовності та соціальної надзвичайної ситуації державного рівня. Враховуючи викладене, суд вважає доведеним наявність порушення вимог трудового законодавства щодо вчасної виплати всіх належних при звільненні позивачам сум у строки, передбачені статтею\~116 КЗпП України, та не здійснення відповідачем із працівниками розрахунку при звільненні. Так, відповідно до ст. 117 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~статті 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100\~(далі - Порядок № 100). Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку № 100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в\~\~якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. При цьому відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Пунктами 5, 8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середньомісячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 листопада 2022 року по справі № 635/3473/20 зазначив, що аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею\~117 КЗпП України\~відповідальність. Закріплені у статтях\~116,\~117 КЗпП України\~норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником. Отже, при недотриманні роботодавцем вимог статті\~116 КЗпП України, для роботодавця настають наслідки, передбачені статтею\~117 КЗпП України. Роботодавець не несе відповідальність, передбачену статтею\~117 КЗпП України, у разі відсутності його вини. Відсутність своєї вини повинен довести роботодавець. Тобто визначальним і достатнім для вирішення питання щодо застосування до роботодавця відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України,\~\~є встановлення судом вини роботодавця в непроведенні повного розрахунку з працівником у день звільнення. Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2024 року по справі № 757/2043/24-ц. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що порушення приписів КЗпП України сталось саме за наявності вини відповідача. На час розгляду справи відповідачем не надано до суду доказів щодо належного виконання зобов`язань з виплати заробітної плати позивачам та спростування суми заборгованості. Суд не погоджується із розрахунком, наданим позивачами, відповідно до якого сума заборгованості по заробітній платі з дня звільнення по час звернення до суду складає 103\~000 грн, оскільки такий проведений із врахування мінімальної заробітної плати, що не відповідає Закону України «Про оплату праці»\~та правилам, передбаченим Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді, при цьому день остаточного проведення з ним розрахунків у цей період не включаються. Таким чином, визначаючи середньоденну заробітну плату суд виходить із двох останніх відпрацьованих місяців, що передують звільненню, тобто липня та серпня 2015 року. Заробітна плата [PERSON] у липні 2015 року складала 2620,81 грн, у серпні 2015 року 2620,81 грн; [PERSON] у липні 2015 року складала 2110,00 грн, у серпні 2015 року 2110,00 грн; [PERSON] у липні 2015 року складала 2129,90 грн, у серпні 2015 року 2129,90 грн; [PERSON] у липні 2015 року складала 1971,31 грн, у серпні 2015 року 1961,31 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата [PERSON] із розрахунку 2620, 81 грн + 2620, 81 грн/43 дні = 121,9 грн; середньоденна заробітна плата [PERSON] із розрахунку 2110,00 грн + 2110,00 грн/43 дні = 98,1 грн; середньоденна заробітна плата [PERSON] із розрахунку 2129,90 грн + 2129,90 грн/43 дні = 99,0 грн; середньоденна заробітна плата [PERSON] із розрахунку 1971,31 грн + 1961,31 /43 дні = 91,5 грн. За період з 25.09.2015 (з дня звільнення) до 01.07.2019 (дня звернення до суду) робочих днів було 942. Таким чином, як встановлено судом з обґрунтування позову та доказів наданих на його підтвердження та заперечення сторонами середньоденна (годинна) заробітна плата: [PERSON] дорівнює 121,9 грн, тому з урахуванням кількості робочих днів, які підлягають оплаті за середнім заробітком (період з 25.09.2015 по 01.07.2019,\~а саме\~942\~робочих дні),\~загальна сума\~середнього заробітку\~ [PERSON] за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні за\~вказаний період\~становить 114\~829,80 грн (121,9 грн х 942 робочі дні); [PERSON] 98,1 грн, тому з урахуванням кількості робочих днів, які підлягають оплаті за середнім заробітком (період з 25.09.2015 по 01.07.2019, а саме 942 робочих дні), загальна сума середнього заробітку [PERSON] за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~за вказаний\~період становить\~92410,20 грн (98,1 грн х 942 робочі дні); [PERSON] 99 грн, тому з урахуванням кількості робочих днів, які підлягають оплаті за середнім заробітком (період з 25.09.2015 по 01.07.2019, а саме 942 робочих дні), загальна сума середнього заробітку [PERSON] за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~за вказаний\~період становить\~93258,00 грн (99 грн х 942 робочі дні); [PERSON] 91,5 грн, тому з урахуванням кількості робочих днів, які підлягають оплаті за середнім заробітком (період з 25.09.2015 по 01.07.2019, а саме 942 робочих дні), загальна сума середнього заробітку [PERSON] за час\~затримки розрахунку\~при звільненні\~за вказаний\~період становить\~86193,00 грн (91,5 грн х 942 робочі дні); Також важливо наголосити, що метою, яка закладена законодавцем у зміст процедури відшкодування, передбаченої ст. 117 КЗпП, є компенсація працівникові майнових витрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Саме виходячи із природи такого відшкодування, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Подібний висновок висловлено 26 червня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду ухвалила постанову у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021 в справі №9901/407/19 вказано, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням норм матеріального та процесуального права, оцінивши докази, наявні у справі, враховуючи, що судом встановлено порушення відповідачем приписів трудового законодавства, що полягають у не проведенні розрахунків із працівниками при звільненні, та з огляду на те, що позивачі припустились помилки у власних розрахунках, позовна заява підлягає частковому задоволенню. Вирішення питання щодо судових витрат Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку із звільненням позивачів від сплати судового збору, обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 4145, 7 грн. Стосовно витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до\~ст. 141 ч. 8 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачами у позові заявлено орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які вони очікують понести у зв`язку з розглядом справи 5000 грн. Однак, позивачами, у встановлений законодавством строк, до суду не надано заяву про стягнення правничої допомоги, доказів на підтвердження понесених витрат також не надано. Таким чином, з урахуванням принципів диспозитивності, змагальності, справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, суд вважає за необхідне у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Outcome: partial