Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № R01.00501.005760838 від 30.09.2019 у розмірі 114912 грн. 01 коп., а також стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору. На обґрунтування позову зазначив, що 30.09.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R01.00501.005760838. За умовами договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 51197 грн. 89 коп., а відповідач зобов`язувався повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із графіком платежів. Кредит надавався строком на 94 місяці з процентною ставкою 37,7 % річних. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25\~липня 2023\~року між\~АТ «Ідея\~Банк» і\~ТОВ «Свеа\~Фінанс» (попередня\~назва -\~«РОСВЕН ІНВЕСТ\~УКРАЇНА»)\~укладено договір\~факторингу №\~01.02-31/23,\~відповідно до\~розділу 2\~якого АТ\~«Ідея Банк»\~відступило свої\~права вимоги,\~а ТОВ\~«Свеа Фінанс»\~набуло право\~вимоги за\~первинними договорами\~в розмірі\~заборгованостей боржників\~перед АТ\~«Ідея Банк»,\~визначеними в\~реєстрі боржників,\~в тому\~числі і\~до відповідача\~за кредитним\~договором №R01.00501.005760838. Відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 114912 грн. 01 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 51197 грн. 89 коп. та заборгованість за відсотками 63714 грн. 12 коп. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, заборгованість не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Свеа Фінанс». Представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс» у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги товариства підтримує, просить справу розглядати у його відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] адвокат Бовканюк С.А. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду вказав, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження надання кредитних коштів відповідачеві, надана позивачем виписка по банківському рахунку від 25.07.2003 суперечить виписці, наданій на вимогу суду. Просив взяти до уваги, що у [PERSON] не було необхідності укладати кредитний договір у 2019 році, оскільки між сторонами діяв договір, укладений 2018 року. Крім цього, на час пред`явлення позову не закінчився строк дії договору від 30.09.2019, а тому позивач повинен був на виконання п.4.2.3 та п. 5.7 договору повідомити рекомендованим листом з повідомленням відповідача про вимогу достроково виконати грошове зобов`язання. Відповідач такої вимоги не отримав. Також вказав. що у зв`язку з відсутністю розрахунку заборгованості за договором відповідач позбавлений можливості самостійно обрахувати проценти та спростувати правильність розрахунку позивача. Суд, вислухавши представника відповідача [PERSON] адвоката Бовканюка С.А., вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Статтею 509 ЦК України (ч.ч.1, 2) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Частиною першою та другою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.536 ЦПК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільногозаконодавства. В силу ч.ч.1.2 ст.1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 30.09.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R01.00501.005760838, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 51197 грн. 89 коп. строком на 94 місяці зі сплатою 37,7 % річних. Відповідно до п.1.2 договору позичальник укладенням даного договору дав доручення банку, а банк за дорученням позичальника надав кредит у день підписання даного договору шляхом переказу коштів в сумі 51197 грн. 89 коп. з позичкового рахунку позичальника на рахунок № [NUMBER] в АТ «Ідея Банк», призначення платежу : погашення кредитної заборгованості за договором № С-501-008984-18-980 від 03.07.2018. До матеріалів справи також долучено заяву [PERSON] від 30.09.2019, згідно з якою він просив банк застосувати реструктуризацію боргу за договором № С-501-008984-18-980 від 03.07.2018 у зв`язку з відсутністю доходу. Свої зобов`язання АТ «Ідея Банк» виконало у повному обсязі, надавши відповідачу 51197 грн. 89 коп. кредитних коштів шляхом переказу із позичкового рахунку [PERSON] на рахунок, вказаний у договорі, що підтверджується банківськими виписками по рахунку. Суд вважає, що надана позивачем виписка по рахунку № [NUMBER] , на який перераховані кошти та який вказаний у договорі, та виписка, витребувана у первісного кредитора не суперечать одна одній, надана грошова сума відповідає вказаній у договорі кредиту. Із виписки, витребуваної ухвалою суду, також вбачається, що крім суми кредиту у розмірі 51197,89 грн., банком було надано [PERSON] додатково 2000 грн., проте вказані виплати не є предметом цього позову. Відповідач не спростував жодними доказами того, що він належним чином взяті за договором зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 530 ЦПК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідачем не доведено будь-якими доказами погашення заборгованості по тілу кредиту та процентам. Виходячи з викладеного, суд вважає доведеною наявність заборгованості [PERSON] за договором № R01.00501.005760838 від 30.09.2019 за тілом кредиту у сумі 51197 грн. 89 коп. та по процентах. ТОВ «Свеа Фінанс» не надало суду розрахунку заборгованості за договором, у тому числі не надало розрахунку за договором на виконання ухвали суду від 29.10.2025, тому суд при обрахунку заборгованості по процентам виходить із таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, а також із додатку до паспорта споживчого кредиту (графік щомісячних платежів за кредитним договором), згідно з якими станом на 02.07.2023 (місяць, у який відбулася уступка вимоги) відповідач повинен був сплатити проценти у загальній сумі 64605,13 грн., що перевищує суму процентів, яку позивач просить стягнути з відповідача. А тому суд вважає доведеною заборгованість [PERSON] зі сплати процентів за договором у сумі 63714 грн. 12 коп., тобто у межах позовних вимог. Доказів того, що відповідач погашав тіло кредиту чи погашав заборгованість по сплаті процентів, суду не надано. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. 25.07.2023 між акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників АТ «Ідея Банк», в тому числі й до боржника [PERSON] за кредитним договором № R01.00501.005760838 від 30.09.2019.За п.5.1 договору права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного реєстру боржників за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених п. 4.1. цього договору (щодо сплати суми фінансування). Між сторонами договору факторингу від 25 липня 2023 було підписано акт приймання-передачі документації. Факт виконання зобов`язання по оплаті прав за вищевказаним договором підтверджується платіжною інструкцією № 9217 від 26 липня 2023 року на загальну суму 11963508 грн. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] та право стягнення за кредитним договором № R01.00501.005760838 від 30.09.2019 у розмірі 114912 грн. 01 коп., з яких: 51197 грн. 89 коп. заборгованість за основним боргом та 63714 грн. 12 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. У подальшому ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс», що підтверджується рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» від 25.03.2024, копією статуту товариства. Правомірність набуття права вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» відповідачем не спростована. Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за кредитним договором, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в межах суми позовних вимог у сумі 114912 грн. 01 коп., з яких: 51197 грн. 89 коп. заборгованість за основним боргом та 63714 грн. 12 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. Суд не погоджується із твердженням представника відповідача щодо обов`язковості попереднього надіслання письмової вимоги відповідачеві про дострокове виконання грошових зобов`язань, як підстави для звернення до суду. Ні пунктом 4.2.3, ні пунктом 5.7 кредитного договору, на які посилається представник відповідача, не передбаченого такого обов`язку кредитора. Строк кредитного договору № R01.00501.005760838 визначений сторонами у 94 місяці. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Крім цього. пунктом 4.2.3 договору від 30.09.2019 передбачено право кредитора вимагати дострокового виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором (повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів) у тому числі у разі, якщо позичальник порушив терміни сплати щомісячних платежів більш, ніж на один календарний місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved