Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

25 жовтня 2024 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до ФОП [PERSON] про припинення договору оренди та витребування земельної ділянки, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , а вона є спадкоємцем його спадкового майна по закону. 02.05.2023 року вона отрималаСвідоцтво про право на спадщину за законом і стала власником земельної ділянки, площею 3,0230 гектарів, кадастровий номер: 6125586700:01:017:0286, яка розташована на території Пробіжнянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, для ведення сільськогосподарськоговиробництва. Ще за життя чоловіка - 01 лютого 2018 році між ФОП [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , був укладений договір оренди землі, площею 3,0230 гектарів, кадастровий номер: 6125586700:01:017:0286, яка розташована на території Пробіжнянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області та яка була зареєстрована у Державному реєстрі земель 07.08.2018 року за № 27465170, а 12.12.2018 року вказана земельна ділянка зареєстрована за № [NUMBER] у ПАП «ДС АГРО». Вказала, що Пунктом 40 договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, є підставою для зміни умов аборозірвання договору. Після прийняття спадщини у травні 2023 року вона письмово звернулась до відповідача із пропозицією про розірвання договору оренди землі. У 2023 року отримала відповідь від відповідача про те, що строк дії договору оренди землі закінчується 01.02.2028 року, а розірвання договору в односторонньому порядку не передбачено, а тому відповідач відмовляє у проханні розірвати Договір оренди. У березні та квітні 2023 та 2024 року вона зверталась до відповідача ФОП [PERSON] повторно з листом про припинення дії Договору оренди земельної ділянки та повернення їй земельної ділянки, але також отримала відмови. Позивачка [PERSON] також вказує, що після оформлення нею спадщини відповідач (орендар) повинен був повідомити її, як спадкоємця про свою позицію та домовитись з нею про умови продовження або припинення Договору, якщо продовження то у Договорі повинно було бути зазначено її ім`я, але він цього не зробив і по даний час. Позивачка [PERSON] вказала, що пункт 40 Договору оренди землі від 01.02.2018 року, щодо земельної ділянки, площею 3,0230 гектарів, кадастровий номер: 6125586700:01:017:0286, яка розташована на території Пробіжнянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, укладеного між її померлим чоловіком та відповідачем є самостійною підставою для припинення дії цього договору та просила розірвати договір оренди землі від 01.02.2018 року, а землю, площею 3,0230 гектарів, кадастровий номер: 6125586700:01:017:0286, яка розташована на території Пробіжнянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області повернути їй. 11.09.2025 року в судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Книш Р.В. подали суду уточнену позовну заяву, фактично змінивши правову підставу (не виплата орендної плати), для припинення договору оренди землі та витребування земельної ділянки і повернення її власнику. В уточненій позовній заяві позивачка [PERSON] та її представник адвокат Книш Р.В. вже вказали, що п.40 Договору оренди землі передбачає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, не є підставою для зміни умов та розірвання Договору і що відповідач ФОП [PERSON] порушив п. 11 Договору оренди землі від 01.02.2018 року, а саме:з 30.06.2022року, тобто з дня смерті її чоловіка [PERSON] , він не виплачував їй, як спадкоємиці, орендної плати і не перераховував її на депозит нотаріуса, у зв`язку з цимвона була вимушена \~звернутися до\~суду з\~позовом до\~відповідача про\~стягнення в\~її користь, як спадкоємиці після смерті чоловіка, невиплаченої орендної плати за 2022, 2023, 2024 роки. Орендна плата була виплачена їй лише 25.03.2025 року, коли справа про стягнення орендної плати, перебувала на розгляді у суді, відповідно до платіжної інструкції ПАП «ДС АГРО» №1366 від 25.03.2025 року, про сплату позивачці [PERSON] , як спадкоємцю після смерті чоловіка, невиплаченої орендної плати в сумі 22142,33 гривні. Саме тому, ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 19.05.2025 року провадження цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення невиплаченої орендної плати було закрито у зв`язку із відсутністю предмета спору. Вказує також, що вона, як новий власник у спадкованої земельної ділянки, тричі попереджала відповідача про намір розірвати договір оренди землі. Однак, відповідач не дотримався порядку розірвання договору оренди землі тим, що відмовив їй, з посиланням на те, що строк дії договору не закінчився, а те, що ним був порушений пункт 11 Договору про виплату орендної плати, до уваги не брав. При її зверненні до поліції, відповідач надав працівникам поліції не правдиві пояснення, і поліція не зреагувала на неправдиві свідчення, а обмежилась листом, що підстав для внесення відомостей в ЄРДР немає. В уточненій позовній заяві позивачка та її представник адвокат посилаються на норми Закону України «Про оренду землі», норми ЦК та ЦПК України, практику Верховного Суду та просять уточнену позовну заяву задоволити. Представник відповідача ФОП [PERSON] адвокат Цимбалюк П.А. позовні вимоги, які викладені, як в первісній позовній заяві, так і в поданій майже через рік часу, уточненій позовній заяві не визнав, вважає, що в задоволенні уточненої позовної заяви слід відмовити, оскільки позивачка [PERSON] не тільки перекручує зміст пунктів договору, зокрема п. 40, та жодних належних доказів підставності, як первісних вимог, так і уточнених вимог, ні суду, ні відповідачу, до часу звернення до суду не надала, як і не надала доказів її звернення з будь-якими заявами та доказами, що вона стала спадкоємцем майна померлого чоловіка, як до відповідача ФОП [PERSON] , так і при подачі заяви в поліцію, що і стало підставою для відмови у внесенні відомостей до ЄРДР щодо дій відповідача. Після звернення до суду та долучення до позовної заяви доказів, що саме позивачка є спадкоємцем [PERSON] , ФОП [PERSON] провів повний розрахунок з позивачкою, як спадкоємицею майна померлого, що стало наслідком винесення ухвали Чортківським районним судом Тернопільської області від 19.05.2025 року у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення невиплаченої орендної плати, та закриття провадження у зв`язку із повним розрахунком та відсутністю предмета спору. Крім того, позивачка жодного разу, до часу подання позовної заяви до суду, не надала відповідачу доказів того, що саме вона є спадкоємцем майна померлого та не надала копії свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому жодних правових підстав провести розрахунок саме з позивачкою, чи іншими спадкоємцями, без надання таких доказів, та які були подані в подальшому позивачкою до позовної заяви, у відповідача не було. Суд, вислухавши позивачку та її представника адвоката, представника відповідача адвоката, дослідивши зміст позовної заяви від 25 жовтня 2024 року та уточненої позовної заяви від 11.09.2025 року, а також письмові докази, приходить до висновку, що у задоволенні уточненої позовної заяви слід відмовити виходячи із наступного: Судом встановлено, що 01 лютого 2018 році між ФОП [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір оренди землі № 48 в с. Пробіжна Чортківського району Тернопільської області, площею 3,0230 гектарів, кадастровий номер: 6125586700:01:017:0286, яка розташована на території Пробіжнянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області та яка була зареєстрована у Державному реєстрі земель 07.08.2018 року за № 27465170, а 12.12.2018 року вказана земельна ділянка зареєстрована за № [NUMBER] у ПАП «ДС АГРО». [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком [PERSON] , що вбачається із Свідоцтва про шлюб (повторного) від 30 березня 2016 року серії [NUMBER] . Позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна померлого чоловіка та 02.05.2023 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом і стала власником земельної ділянки,площею 3,0230 гектарів, кадастровий номер: 6125586700:01:017:0286, яка розташована на території Пробіжнянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, для ведення сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка перебуває в оренді відповідача, згідно договору оренди землі № 48 від 01.02.2018 року, укладеного між ФОП [PERSON] та померлим чоловіком позивачки [PERSON] - [PERSON] , та 12.12.2018 року вказана земельна ділянка зареєстрована за № [NUMBER] у ПАП «ДС АГРО». Згідно п. 2 Договору № 48 від 01 лютого 2018 року вбачається, що в оренду Орендодавцем передається Орендарю земельна ділянка, загальною площею 3,0230 гектарів, кадастровий номер: 6125586700:01:017:0286, яка розташована на території Пробіжнянської сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Згідно п. 8 вказаного вище Договору вбачається, що договір укладений на 10 років. Пунктами 9-14 Договору, визначено розміри та строки внесення орендної плати та пеня за її прострочення. Пунктами 28-31 Договору, визначено права та обов`язки сторін. Згідно п. 39 Договору вбачається, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Згідно п. 40 Договору вбачається, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для змін умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду, переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем. Позивачкою [PERSON] не доведено, що відповідачем не вчасно сплачувалась орендна плата, будь яких доказів, що вона зверталась до відповідача з такими заявами та долучала копію свідоцтва про право на спадщину за законом і що саме вона є спадкоємцем майна померлого, не надавала, а тому у відповідача не було правових підстав для виплати орендної плати саме позивачці, а не іншим можливим спадкоємцям. Доводи позивачки [PERSON] про несплату відповідачем ФОП [PERSON] орендної плати за користування земельною ділянкою, яка належала її померлому чоловікові, як підстава для припинення чи розірвання Договору оренди землі від 01.02.2018 року, не мають правового підгрунтя, оскільки до смерті орендодавця [PERSON] орендна плата сплачувалась завжди вчасно та належним чином (доказів протилежного суду не подано), а навпаки, належних доказів, що саме вона стала спадкоємицею майна померлого чоловіка після його смерті, позивачка [PERSON] відповідачу ФОП [PERSON] , не надавала. А навпаки, позивачка ніби навмисно намагалась створити умови та підстави, щоб орендар не міг провести оплату за оренду землі, та це б в майбутньому могло слугувати підставою для прининення договору оренди землі з ним. Суд зазначає, що уточнені позовні вимоги, як і первісні, не відповідають фактичним обставинам справи. В діях орендаря не встановлено ознак винної поведінки та навмисної несплати орендної плати після смерті орендодавця. Вказане вбачається також і з листа № 11504/116/01 від 27.06.2024 року т.в.о начальника Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області, адресованого Марії Куніцькій. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Статтею 93 Земельного Кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платневолодіння і користування земельною ділянкою, необхідноюорендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором орендиземлі. За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту абоінших вимог, що звичайно ставляться. Згіднозістаттею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.З гідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Законом України «Про орендуземлі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. За приписами ст. 1 Закону України «Про орендуземлі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платневолодіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згіднозі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Права та обов`язки орендодавця та орендаря встановлені статтями 24 та 25 Закону України «Про орендуземлі». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за їїнесплату. Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі маєвідповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. За положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавецьмає право, крім іншого, вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з ч. 3, 4, 5 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщоінше не передбачено законом абоцим договором. Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду, в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельноїділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Таким чином, законодавець допускає розірвання договору в односторонньому порядку в разі, якщо це передбачено умовами договору. Проте, звертаючись до суду із позовною заявоюм, позивачка [PERSON] (представник адвокат Книш Р.В.) спочатку зазначала підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки від 01.02.2018 року, власником якої був її померлий чоловік [PERSON] , площею 3,02030 га кадастровий номер 6125586700:01:917:0286, розташованої на території Пробіжнянської сільської ради Чортківського району Тернопільськоїобласті, зареєстрованої в Державному реєстру земель 07.08.2018 року за № 274654170, а 12.12.2018 року вказана земельна ділянка зареєстрована за № [NUMBER] ПАП «ДС АГРО», пункт 40 вказаного Договору. Однак, в подальшому позивачка [PERSON] подала та підтримала уточнюючу позовну заяву, в котрій вже, як правову підставу для припинення договору оренди землі, вказала невиплату відповідачем їй, як спадкоємиці, орендної плати за 2022,2023, 2024 року. Згідно пункту 39 Договору оренди землі від 01.02.2018 року вбачається, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. У наведених умовах Договору (п. 39) не передбачається можливість одностороннього розірвання договору, обумовлюючи таке розірвання невиконання орендарем умов договору щодо строків орендної плати, а отже не може бути реалізовано, в разі наявності тільки відповідного волевиявлення однієї зі сторін. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Укладаючи договір оренди землі сторони узгодили усі умови (пункти) договору, визначили його зміст, а тому зазначений договір оренди землі укладено з усіма погодженими сторонами умовами. Відповідно до частини третьої статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Вказані правові висновки щодо одностороннього розірвання договору оренди землі викладені в постановах Верховного Суду від 02 вересня 2019 року у справі №623/2421/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі №420/550/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі №623/2422/16-ц. 01 лютого 2018 року сторони Договору оренди землі [PERSON] та ФОП [PERSON] погодили всі пункти Договору і підписали їх. Оскільки п. 39 Договору оренди землі № 48 від 01 лютого 2018 року не передбачено можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, що не суперечить ч.4 ст.31 ЗУ «Про оренди землі», тому позивачкою мають бути доведені належними доказами підстави та обставини, на які вона посилається, як на правомірність її уточнених вимог, що нею та її представником адвокатом зроблено не було та такідокази не булиподані. Що стосується доводів позивачки [PERSON] щодо не виплатиїй, як спадкоємиці, відповідачем вчасно орендної плати за 2022,2023, 2024 роки, то суд зазначає, що нею не доведено, що вона взагалі зверталась до відповідача з такою вимогою хоч би раз, та жодних таких доказів вона не подала і при звернення в поліцію з заявою, яка була зареєстрована в ЄО за № 3261 від 19.06.2024 року. Будь-яких належних доказів: копії листів, заяв чи звернення до відповідача та інших доказів подання таких звернень, та подання копії свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка та її представник адвокат, суду не надали. Верховний Суду постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження № 61-28810св18) зробив наступний висновок: «Обгрунтування наявності обставин повинні здійснюватись за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших доказів, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб,які беруть участь у справі. Тягар доведення обгрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.» Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, якібулидосліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Згідно з ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог абозаперечень, крімвипадків, встановленихцим Кодексом. Частиноюпершоюстатті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченихцим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору в даній категорії справ, судовий збір за подання позовної заяви належить компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed