Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором (оферти) № 21.08.2024-100001731 від 21.08.2024 у розмірі 62000,00 грн, а також понесених ним по справі судових витрат у розмірі 2422,40 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 21.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено вищенаведений договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 20000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів 21.08.2024, строком на 140 днів, відтак дата повернення кредиту 07.01.2025. Через неналежне виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором станом на 07.01.2025 виникла заборгованість в 62000,00 грн, з яких 20000 грн заборгованість по тілу кредиту, 28000 грн заборгованість за процентами, 4000 грн комісії та 10000 грн неустойки, яку позивач просить суд стягнути на його користь. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2025 у цивільній справі №308/7856/25 повністю задоволено позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. До стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр», заборгованість за договором №21.08.2024-100001731 від 21.08.2024 у розмірі 62000,00 грн, з яких: 20000,00 грн сума заборгованості по тілу кредиту; 28000,00 грн сума заборгованості за процентами, які нараховані за період з 21.08.2024 по 07.01.2025; 4000,00 грн комісії; 10000,00 грн неустойки. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2422,40 грн. [PERSON] звернувся в суд із заявою про перегляд вказаного заочного рішення, в якій заперечує проти позовних вимог позивача. Зокрема, як зауважує представник [PERSON] , зі змісту заочного рішення вбачається, що нарахування процентів та штрафних санкцій здійснено за період з 21.08.2024 по 07.01.2025. Вказує, що відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 31.07.2025 №802/А про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданої майстер-сержанту [PERSON] про те, що він у період з 24.02.2022-15.07.2022, 21.07.2022-20.07.2023, 04.05.2023-30.06.2023; 16.07.2023-25.09.2023; 28.09.2023-07.09.2024; 19.10.2024- по теперішній час брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо (Запорізька область, Дніпропетровська область) в районах бойових дій. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.08.2025 постановлено поновити відповідачеві строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, прийняти його заяву про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2025 у цивільній справі №308/7856/25. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.10.2025 заяву про перегляд заочного рішення задоволено. Постановлено скасувати заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2025 у цивільній справі №308/7856/25, розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та судове засідання призначити на 28 листопада 2023 року о 10 год. 15 хв. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просить суд проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому його представник адвокат Остапенко М.Г. подав заяву, згідно з якою просить розглянути справу без їх участі, зазначивши, що тіло кредиту відповідач визнає. За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.08.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) заявка кредитного договору №21.08.2024-100001731 (кредитної лінії), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №21.08.2024-100001731 (кредитної лінії), згідно з яким позичальнику надано кредит у розмірі 20000 грн строком на 140 днів, дата повернення (виплати) кредиту 07.01.2025. За умовами кредитного договору процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; денна процентна ставка 0,93%; проценти (економічна сутність плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді; комісія, пов`язана з наданням кредиту 4000 грн; неустойка: 200 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання; розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України становить 365% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюється законом; спосіб (способи) ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифікаційних даних через систему BankID НБУ. Згідно з п. 3.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до п. 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. При цьому спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту визначено шляхом перерахування коштів на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49XX-XXXX-1407. За положеннями з п. 4.3 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) днем надання кредиту/сплати платежу вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування коштів на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Сторони погодили, що проценти встановлюються з дня надання позичальнику кредиту включно до дати його повернення. Проценти за користування нараховуються та обліковуються кредитодавцем щоденно (п. 4.4). Відповідно до п. 6.1 пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) позичальник зобов`язався: використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісій у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Згідно з п. 7.6. пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Максимальний розмір неустойки встановлюється законом. Листом від 03.06.2025 за вих. №54-0306 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» підтверджено успішне перерахування на платіжну картку клієнта 21.08.2024 15:43:25 на суму 20000 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 487160577, призначення платежу: Видача за договором кредиту №21.08.2024-100001731 (переказ здійснено на виконання укладеного між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та позивачем договору на переказ коштів №ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024). Отже, відповідно до електронного кредитного договору відповідачем отримано кредитні кошти, а позивач ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Як вбачається з довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №21.08.2024-100001731 від 21.08.2024, заборгованість [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за вказаним кредитним договором складає: 20000 грн основний борг; 28000 грн проценти по кредиту, які нараховані за період з 21» серпня 2024 року по 07 січня 2025 року; 4000 грн комісії; 10000 грн неустойка. Разом 62000 грн. Відповідач не виконав свого обов`язку за договором, надані йому кошти в строки, передбачені договором, не повернув. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, таю$й договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови надання грошових коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронних підписів одноразовими ідентифікаторами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Разом з тим, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону, чинній на момент укладення договору та подання позову, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі №199/3051/14 (провадження №61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі №426/4264/19. Судом встановлено, що на підтвердження доказів перебування відповідача [PERSON] на службі в Збройних Силах України та наявності у нього статусу військовослужбовця долучені копії наступних документів: посвідчення учасника бойових дій від 21.05.2020 (серія [NUMBER] ); військового квитка від 17.06.1990 (серія [NUMBER] ); довідки військової частини [NUMBER] від 31.07.2025 №802/А про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданої майстер-сержанту [PERSON] про те, що він у період з 24.02.2022-15.07.2022, 21.07.2022-20.07.2023, 04.05.2023-30.06.2023; 16.07.2023-25.09.2023; 28.09.2023-07.09.2024; 19.10.2024 - по теперішній час брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо (Запорізька область, Дніпропетровська область) в районах бойових дій. Отже, на час укладення кредитного договору №21.08.2024-100001731 від 21.08.2024, в період виконання його умов, а також станом на момент ухвалення судом рішення відповідач має статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не могла застосовуватися відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Крім того, суд вважає недоведеними позовні вимоги про нарахування комісії за надання кредиту. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління НБУ постановою від 08.06.2017 №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління НБУ від 10.05.2007 №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості або надання кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. За обставин цієї справи сплата позичальником комісії за надання кредиту передбачена умовами договору. Однак у договорі не зазначено які саме послуги, пов`язані з обслуговуванням чи наданням кредиту, виконує позивач за сплачену позичальником комісію. Іншими словами незрозуміло за що саме позичальник має сплатити комісію за надання йому кредитних коштів, адже відповідних дій на користь позичальника кредитор, отримавши комісію, вчиняти не зобов`язаний. Так у даному випадку сторонами встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому інших дій окрім надання безоплатної, за вимогами законодавства, інформації по кредиту на користь позичальника кредитор за сплачену комісію вчиняти не повинен. Відтак, вважати те, що вимоги про сплату позичальником комісії є справедливими та обґрунтованими підстав не має. Отже, відповідні позовні вимоги про стягнення заборгованості по комісії за надання кредиту до задоволення не підлягають. Тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №21.08.2024-100001731 від 21.08.2024 підлягають до задоволення лише в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту), що становить 20000 грн. У частині вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, неустойки та комісії відповідно до вказаного договору позов не підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 775,17 грн.

Outcome: partial