Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

12 травня 2025 року до суду звернувся позивач, виконувач обов`язків керівника Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області Денис Гутаров, з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області про припинення права власності на земельні ділянки до відповідача [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час вивчення Жовтоводською окружною прокуратурою інформації в електронній системі прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.06.2010 № 2189 ВМХ 275429 [PERSON] успадкувала та набула право власності на земельну з кадастровим номером 1221010300:02:024:0199 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1607 га. Вказане підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 398472 від 07.08.2012. Державним реєстратором Реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Марковим О.І. 24.07.2013 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 398472 від 07.08.2012 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1221010300:02:024:0199, площею 3,1607 га, за громадянкою РФ [PERSON] . Номер відомостей про речове право - 2024587, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 126751412210. Державним реєстратором Реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Меняйло Т.С. 22.12.2015 на підставі договору оренди № 111 від 02.11.2015, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Любомирівка-Агро», проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1221010300:02:024:0199, площею 3,1607 га, за ТОВ «Любомирівка-Агро». Номер запису про речове право - 12798686, строк дії оренди - 15 років. Також встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.06.2010 № 2189 ВМХ 275429 [PERSON] успадкувала та набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1221010300:02:027:0199 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1769 га. Вказане підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 398473 від 07.08.2012. Державним реєстратором Реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Марковим О.І. 25.07.2013 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 398473 від 07.08.2012 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1221010300:02:027:0199, площею 3,1769 га, за громадянкою РФ [PERSON] . Номер відомостей про речове право - 2025515, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 126801512210. Державним реєстратором Реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Збаранською Н.Ю. 23.12.2015 на підставі договору оренди № 110 від 02.11.2015, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Любомирівка-Агро», проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1221010300:02:027:0199, площею 3,1769 га, за ТОВ «Любомирівка-Агро». Номер запису про речове право - 12820170, строк дії оренди - 10 років. Вказані земельні ділянки розташовані на території Верхівцевської міської ради, Кам`янського району, Дніпропетровської області. Відповідно до актуальної інформації про об`єкти речових прав успадковані земельні ділянки з кадастровим номером 1221010300:02:024:0199, площею 3,1607 га та кадастровим номером 1221010300:02:027:0199, площею 3,1769 га, за категорією земель відносяться до земель сільськогосподарського призначення, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру станом на момент звернення з даним позовом до суду [PERSON] є власником земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 1221010300:02:024:0199, 1221010300:02:027:0199, а отже вказані земельні ділянки перебувають в її власності більше 14 років. Разом з цим, [PERSON] є громадянкою РФ. Так, згідно з даними Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області [PERSON] , [INFO] документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 09.09.1995 Верхньодніпровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області. Заява про видачу зазначеного паспортного документа переміщена до архівної картотеки, в графі «Службові відмітки» внесено запис про його обмін на паспорт громадянина РФ 10.09.2001 в Тюменській області. На даний момент громадянка РФ [PERSON] документована посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] від 20.07.2017 за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується листом ГУ ДМС в Дніпропетровській області № 1201.3.1-2339/12.3-25 від 27.02.2025. Враховуючи, що [PERSON] не дотримано передбаченої земельним законодавством процедури щодо відчуження набутих в порядку спадкування земельних ділянок сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 1221010300:02:024:0199, площею 3,1607 га та кадастровим номером 1221010300:02:027:0199, площею 3,1769 га протягом року, такі земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду. Додатково про відсутність у [PERSON] наміру виконати вимогу законодавства щодо відчуження спірних земельних ділянок свідчить і той факт, що відповідач 02.11.2015 уклала договір оренди № 110 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221010300:02:027:0199 та договір оренди № 111 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221010300:02:024:0199 з орендарем - ТОВ «Любомирівка-Агро». У зв`язку з вказаним прокурор просить припинити громадянці РФ [PERSON] право власності на зазначені земельні ділянки. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2025 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом учасників в підготовче судове засідання. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача прокурор Жовтоводської окружної прокуратури Кобринський Т.В. позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Просив ухвалити заочне рішення, оскільки відповідачка в судові засідання не з`являється. В судові засідання призначені на 16 год. 00 хв. 16 жовтня 2025 року, 09 год. 00 хв. 25 листопада 2025 року відповідач [PERSON] не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом публікації оголошення про виклик на сайті Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області. Крім того останній неодноразово за адресою тимчасової реєстрації в Україні направлялись ухвала про відкриття провадження у справі та судові повістки, однак поштова кореспонденція повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Правом подати відзив на позовну заяву відповідачка не скористалась. Відповідно до вимог ст. 190, 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався. За приписами ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов:\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин,\~не надав\~відзив та\~позивач не\~заперечує проти\~такого вирішення справи. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 постановлено розгляд справи проводити у заочному порядку. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 398472 від 07.08.2012 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 1221010300:02:024:0199 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1607 га. Розташована на території Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Державним реєстратором Реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Марковим О.І. 24.07.2013 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 398472 від 07.08.2012 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1221010300:02:024:0199, площею 3,1607 га, за громадянкою [PERSON] . Номер відомостей про речове право - 2024587, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 126751412210. Державним реєстратором Реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Меняйло Т.С. 22.12.2015 на підставі договору оренди № 111 від 02.11.2015, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Любомирівка-Агро», проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1221010300:02:024:0199, площею 3,1607 га, за ТОВ «Любомирівка-Агро». Номер запису про речове право - 12798686, строк дії оренди - 15 років. Разом з цим, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 398473 від 07.08.2012 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 1221010300:02:027:0199 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1769 га. Розташована на території Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Державним реєстратором Реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Марковим О.І. 25.07.2013 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 398473 від 07.08.2012 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1221010300:02:027:0199, площею 3,1769 га, за громадянкою російської федерації [PERSON] . Номер відомостей про речове право - 2025515, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 126801512210. Державним реєстратором Реєстраційної служби Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області Збаранською Н.Ю. 23.12.2015 на підставі договору оренди № 110 від 02.11.2015, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Любомирівка-Агро», проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 1221010300:02:027:0199, площею 3,1769 га, за ТОВ «Любомирівка-Агро». Номер запису про речове право - 12820170, строк дії оренди - 10 років. Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] , є власником земельних ділянок площею 3,1607 га з кадастровим номером 1221010300:02:024:0199 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та площею 3,1769 з кадастровим номером 1221010300:02:027:0199 які розташовані на території Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Згідно з листом ГУ ДМС в Дніпропетровській області № 1201.3.1-2339/12.3-25 від 27.02.2025 за даними Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області [PERSON] , [INFO] документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 09.09.1995 Верхньодніпровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області. Заява про видачу зазначеного паспортного документа переміщена до архівної картотеки, в графі «Службові відмітки» внесено запис про його обмін на паспорт громадянина РФ 10.09.2001 в Тюменській області. На даний момент громадянка РФ [PERSON] документована посвідкою на постійне проживання серії [NUMBER] від 20.07.2017 за адресою: [ADDRESS] . Так, відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону. Згідно норм ст. 19 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. Частиною 4 ст. 81 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Право власності на земельні ділянки відповідач набув з 2010 року після державної реєстрації речового права на нерухоме майно, однак у подальшому й по даний час земельні ділянки нею самостійно не відчужено, а передано в оренду, чим безпідставно порушено річний строк, установлений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України. Згідно з пунктом "е" ч. 1 ст. 140 Земельного кодексу України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. "в" ч. 1 ст. 143 Земельного кодексу України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЗК України у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38, ч. 1 ст. 39 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. За приписами ч. 4 ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Згідно з наданою суду Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельні ділянки кадастровий номер 1221010300:02:024:0199 площею 3,1607 га та земельна ділянка кадастровий номер 1221010300:02:027:0199 площею 3,1769 га належать на праві власності громадянці РФ [PERSON] . Цільове призначення земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності на вказані земельні ділянки набуто відповідачкою на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.06.2010 № ВМХ 275429. Отже, право власності на зазначені земельні ділянки відповідачка набула в порядку спадкування за законом. Враховуючи вищевикладене та той факт, що відповідачка є іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на спірні земельні ділянки для ведення особистого товарного сільськогосподарського виробництва, яка відноситься до категорії земель: землі сільськогосподарського призначення, не відчужила їх, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та конфіскації земельних ділянок у власність держави. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки в користь Дніпропетровської обласної прокуратури підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4844,80 грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved