Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що 26 грудня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» правонаступником якого стало публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11270409000 відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в сумі 27000 доларів США строком до 26 грудня 2028 року зі сплатою за користування кредитними коштами 12,9% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 26 грудня 2007 року було укладено договір поруки №166402 відповідно до умов якого останній взяв на себе обов`язок щодо виконання зобов`язань за договором кредиту. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі надавши позичальнику кошти у сумі 27000 доларів США, проте, позичальник не виконав умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені кредитним договором строки, що призвело до утворення заборгованості. 22 жовтня 2010 року Яворівським районним судом Львівської області ухвалею рішення по цивільній справі №2-666/10р. за позовом Публічного акціонерного товариств „УкрСиббанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнена заборгованості. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ „УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором №11270409000 від 26.12.2007р. в розмірі 229560,02 грн., та судові витрати в розмірі 1820грн. На виконання вищевказаного рішення суду був виданий виконавчий лист. В \~подальшому 13\~лютого 2012\~року між\~ПАТ «Укрсиббанк»\~та ТОВ\~«Кей-Колект»\~укладено договір\~факторингу №2\~відповідно до\~умов якого,\~ТОВ «Кей-Колект»\~набуло статусу\~нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», зокрема і за договором про надання споживчого кредиту №11270409000 від 26.12.2007 р. та договором поруки №166402 від 12.12.2007 р. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2012 р. у справі №1329/3612/12 було замінено сторону стягувача з Публічного акціонерного\~товариства «УкрСиббанк»\~ на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-колект». Судове рішення від 22 жовтня 2010 року у справі №2- 666/10р. відповідачами не виконано, заборгованість не сплачена. Оскільки, рішення суду є обов`язковим, а відповідачі порушили грошове зобов`язання, у позивача виникло право нарахувати штрафні санкції відповідно до\~ст.625 ЦК України. Просить позовні вимоги задовольнити. Стягнути з кожного відповідача суму 3% річних в розмірі 33\~735,89грн., суму нарахованих інфляційних втрат в розмірі 111\~319,16грн., та\~\~сплачений судовий збір в розмірі 3\~028грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду. Відзив від відповідачів, на адресу суду не надходив. Як вбачається, з позовної заяви, відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , саме на цю адресу були скеровані виклики в судове засідання. \~ \~ \~ \~ \~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою\~ рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Так як відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання не з`явилися повторно в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, крім того не подав відзиву, від них не надходило на адресу суду жодних клопотань, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідачів, які належним чином були повідомлені про час та\~ місце розгляду справи\~ та\~ згідно ч.6 ст.128, ст.280 ЦПК України, постановити\~\~заочне\~\~рішення, проти чого не заперечує представник. \~ \~ \~\~ \~ \~Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» правонаступником якого стало публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11270409000 відповідно до якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в іноземній валюті в сумі 27000 доларів США строком до 26 грудня 2028 року зі сплатою за користування кредитними коштами 12,9% річних. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 26 грудня 2007 року було укладено договір поруки №166402 відповідно до якого останні зобов`язалися відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі надавши позичальнику кошти у сумі 27000 доларів США. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2010 року в цивільній справі №2-666/10р. за позовом Публічного акціонерного товариств „УкрСиббанк" до [PERSON] , [PERSON] про стягнена заборгованості, позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ"УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором №11270409000 від 26.12.2007р. в розмірі 229560,02\~грн.,\~та судові витрати в розмірі 1820грн. Дане рішення набрало законної сили,та в подальшому 09 листопада 2010 року в порядку виконання такого був виданий виконавчий лист. 13\~лютого 2012\~року між\~ПАТ «Укрсиббанк»\~та ТОВ\~«Кей-Колект»\~було \~укладено договір\~факторингу №2\~відповідно до\~умов якого,\~ТОВ «Кей-Колект»\~набуло статусу\~нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», зокрема і за договором про надання споживчого кредиту №11270409000 від 26.12.2007 р. та договором поруки №166402 від 12.12.2007 р. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2012 р. у справі №1329/3612/12 замінено сторону виконавчого провадження в цивільній справі №2-666 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно 229560 гривень 02 копійки заборгованості по кредитному договору та судові витрати по справі в сумі 1820 гривень, шляхом стягнення боргу з \~ [PERSON] та [PERSON] про стягнення з них солідарно 229560 гривень 02 копійки заборгованості по кредитному договору в користь Товариства з обмеженою відповідальністю \~«КЕЙ КОЛЕКТ». Станом на сьогоднішній день відповідачами рішення Яворівського районного суду Львівської області від 22.10.2010 р. по справі № 2-666/10 не виконано. Відповідно до розрахунку суми 3% річних та інфляційних втрат такі нараховуються на суму простроченого зобов`язання зі сплати заборгованості визначеної рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2010 року по справі №2-6666/10р. за період з 02.04.2017 р. по 23.02.2022 р. Розрахунок суми 3 % річних розраховується за формулою: (Проценти) = (Сума боргу) х (Процентна ставка (%)) / 100% х (Кількість днів) / (Кількість днів у році), де: [Сума боргу] - сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] - проценти річних; [Кількість днів] - кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] - кількість днів у календарному році. Період розрахунку: з 02.04.2017 року по 31.12.2017 року - 274 дні [Проценти] = 229 560,02 грн (сума боргу) * 3,000% (процентна ставка) / 100% * 274 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 5 169,82 грн. Період розрахунку: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року - 365 днів [Проценти] = 229 560,02 грн (сума боргу) * 3,000% (процентна ставка) / 100% х 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 6 886,80 грн. Період розрахунку: з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - 365 днів [Проценти] = 229 560,02 грн (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) /100% х 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 6 886,80 грн. Період розрахунку: з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року - 366 днів [Проценти] = 229 560,02 грн (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 6 886,80 грн. Період розрахунку: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року - 365 днів [Проценти] = 229 560,02 грн (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 6 886,80 грн. Період розрахунку: з 01.01.2022 року по 23.02.2022 року - 54 дні [Проценти] = 229 560,02 грн (сума боргу') х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) =1018,87 грн. Сума 3% річних складає 33 735,89 грн. Індекс інфляції розраховується в середньому на місяць і здійснюється шляхом множенн: суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за періо; прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованост здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (п. 2 Інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012р. №01 06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляд справ окремих норм матеріального права"). Індекс інфляції за весь період = (100.9 : 100) х (101.3 : 100) х (101.6 : 100) х (100.2 : 100) х (99.9 : 100) х (102.0 : 100) х (101.2 : 100) х (100.9 : 100) х (101.0 : 100) х (101.5 : 100) х (100.9 : 100) х (101.1 : 100) х (100.8 : 100) х (100.0 : 100) х (100.0 : 100)х(99.3 : 100) х (100.0 : 100) х (101.9 : 100) х (101.7 : 100) х (101.4 : 100) х (100.8 : 100) х (101.0 : 100) х (100.5 : 100) х (100.9 : 100) х (101.0: 100) х (100.7 : 100) х (99.5 : 100) х (99.4 : 100) х (99.7 : 100) х (100.7 : 100) х (100.7 : 100) х (100.1 : 100) х (99.8 : 100) х (100.2 : 100) х (99.7 : 100) х (100.8 : 100) х (100.8 : 100) х (100.3 : 100) х (100.2 : 100) х (99.4 : 100) х (99.8 : 100) х (100.5 : 100) х (101.0 : 100) х (101.3 : 100) х (100.9 : 100) х (101.3 : 100) х (101.0 : 100) х (101.7 : 100) х (100.7 : 100) х (101.3 : 100) х (100.2 : 100) х (100.1 : 100) х (99.8 : 100) х (101.2 : 100) х (100.9 : 100) х (100.8 : 100) х (100.6 : 100) х (101.3 : 100) х (101.6 : 100) = 1.484924. Інфляційне збільшення = 229560.02 х 1.484924 - 229560.02 = 111 319,16 грн. Загальна сума 3 % річних та інфляційних втрат нарахованих відповідачам за прострочення виконання зобов`язання зі сплати заборгованості за кредитним договором визначеної рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2010\~року по\~справі №2-6666/10р.\~складає 145\~055,05 грн. (33 735,89 +1 1 1 319,16). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). За змістом положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання та поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18. Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц. Позивач має право на компенсацію знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми, яке викликане недобросовісною поведінкою боржника та недосконалістю системи виконання судових рішень у державі. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18) вказано, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. У постанові від 27 листопада 2019 року Велика Палата Верховного Суду в справі №340/385/17 дійшла висновку про правомірність нарахування на суму основної заборгованості індексу інфляції, оскільки позивач скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ. Відтак, валютою заборгованості стала національна валюта України гривня, тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість є правомірним. Таким чином, з ухваленням рішення Яворівського районного суду Львівської області від 22.10.2010 р. по справі № 2-666/10 зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, а тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до повного фактичного виконання зобов`язання боржником. При цьому, для правовідносин, які виникли між сторонами, судове рішення у справі № 2-666/10 має преюдиційне значення (стаття 82 ЦПК України). Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13 травня 2019 року у справі №572/1507/16-ц, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, у\~ст.625 ЦК України\~визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Отже, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. Рішення суду про стягнення заборгованості, не змінює змісту у відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє кредитного договору, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення. Валютою заборгованості стала національна валюта України гривня, тому нарахування інфляційних втрат є правомірним і має здійснюватися зі стягнутої у цьому рішенні суми заборгованості 229560,02грн що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №340/385/17. З огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання з повернення суми боргу саме у гривневому еквіваленті в розмірі 229560грн. 02 коп. грн., то у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України. Власне, про таке застосування зазначених норм права йде мова у правовому висновку, викладеному в постановах Верховного Суду від 08 грудня 2022 року у справі №921/542/20, від 08 лютого 2024 року у справі №303/9999/21. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачів із суми інфляції за період з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року з урахуванням інфляційного збільшення становить 111319 грн. 16 коп., а з3% річних за вказаний період становить33735,89грн. такий розрахунок є правильним, іншого розрахунку, який би спростовував наданий стороною позивача розрахунок, відповідачі не надали. Строк позовної давності позивачем дотриманий, оскільки відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінетом Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», установлено з 12 березня до 03 квітня 2020 року на всій території України карантин. В подальшому, дію карантину неодноразово було продовжено і лише постановою Кабінету Міністрів України від 27.09.2023 року №651, карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу. Відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, у\~ст.625 ЦК України\~визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Отже, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. Рішення суду про стягнення заборгованості, не змінює змісту у відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє кредитного договору, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів підлягає стягненню\~\~ на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На\~ підставі\~ викладеного,

Outcome: approved