Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просила встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки серії [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Заява обґрунтована тим, що заявниця звернулася до Южноукраїнського ОУПФУ Миколаївської області для оформлення пенсії на загальних підставах. На підтвердження трудового стажу та розміру заробітної плати заявницею були надані: трудова книжка серії [NUMBER] , заповнену 03.02.1981 року відділом кадрів за місцем її першого працевлаштування , свідоцтво про народження, свідоцтво про одруження та паспорт і код. Відтак, у вказаних документах наявна помилка в написанні прізвища заявника, а саме, замість вірного до шлюбного прізвища « [PERSON] » невірно зазначено прізвище « [PERSON] ». Фактом підтвердження прізвища « [PERSON] » є копія свідоцтва про народження. До трудового стажу зазначені у трудових книжках та довідках періоди роботи можуть бути зараховані тільки при підтвердженні належності заявнику зазначених документів. Заявником було направлено заяву до Архівного відділу Первомайської РДА з метою відшукання підприємства на якому була працевлаштована заявник та внесення змін до трудової книжки , оскільки саме тим підприємством було зроблено записи в трудовій книжці з помилкою . 13.08.2025 року отримано відповідь про те, що надати довідку про роботу та будь яку інформацію про підприємство АТ-14112 первомайського району Миколаївської області неможливо. Також заявником було подано заяву до Південноукраїнського ВДРАЦС про поновлення актового запису цивільного стану шляхом видачі дубліката свідоцтва про одруження, в якому зазначити вірно дошлюбне прізвище заявника « [PERSON] » 11.09.2025 року отримано відповідь про те, що заявнику необхідно звернутися до суду. Тому просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 03.02.1981 року, та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 15.10.1983 року виданого Бюро ЗАГС Норильського виконкому. В судове засідання заявниця, її представник та представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Кіровоградській області не з`явилися, судом належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що заявниця [PERSON] , згідно свідоцтва про народження, виданого 20.11.1962, до укладення шлюбу мала прізвище « [PERSON] », після укладення шлюбу змінила своє прізвище на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Разом з тим, у свідоцтві про укладення шлюбу серії [NUMBER] прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] », а у трудовій книжці серії [NUMBER] - як « [PERSON] ». Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00054787530 прізвище заявниці до шлюбу « [PERSON] ». Судом встановлено, що при заповненні трудової книжки заявниці було допущено помилку в дошлюбному прізвищі, а саме замість вірного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Також при заповненні свідоцтва про укладення шлюбу було допущено аналогічну помилку, а саме замість вірного прізвища « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Статтею 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст.315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Метою встановлення відповідного факту є те, що без його встановлення заявниця не зможе повноцінно реалізовувати свої права. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, які необхідні заявниці для реалізації її права на пенсійне забезпечення. Оскільки відповідний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для захисту прав та інтересів заявниці та задоволення заяви шляхом встановлення факту належності [PERSON] трудової книжки та свідоцтва про укладення шлюбу.

Outcome: approved