Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

адвокат Дітковський Андрій Михайлович, який діє в інтересах [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) у якому просить розірвати шлюб, який укладений між сторонами 19 грудня 2015 року, який зареєстрований Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області та складено відповідний актовий запис №379. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що причиною розірвання шлюбу є системна відсутність взаєморозуміння між позивачем та відповідачем, різні життєві інтереси та різні погляди на життя. Між сторонами відсутні взаємні родинні почуття, у зв`язку з чим останні тривалий час не ведуть спільного господарства. Від шлюбних відносин у сторін є донька. Просить позов задовольнити повністю у відповідності до ст. 110 Сімейного кодексу України. Відповідачем подано до суду відзив, в якому надає свої пояснення, щодо заявленого позову. Зазначає, що справа не підсудна цьому суду, адже зареєстроване місце проживання відповідача [ADDRESS] . Також зазначає, що позивач виїхала за межі України із донькою, тому між сторонами наявні суперечності щодо участі батька у вихованні дитини. Також зазначає, що при розірванні шлюбу просить відновити позивачу її дошлюбне прізвище. Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому надає свої пояснення щодо поданого стороною відповідача відзиву. Просить позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами. 20 жовтня 2025 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, 19 грудня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис №379, що підтверджено актовим записом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбних відносин у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження, яке міститься в матеріалах справи. У зв`язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Згідно з частиною першою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу. Положеннями частин третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 СК України). У цій справі позов подано позивачем за зареєстрованим місцем проживання позивача у відповідності до ст. 28 ЦПК України. За змістом статей 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. З`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі №206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17). Суд звертає увагу на те, що учасники справи щодо надання строку на примирення не зверталися. Щодо вирішення спору між учасниками справи з питань участі батька у вихованні малолітньої дитини, зазначене не є предметом розгляду цієї справи. Крім того, до справи долучено ухвалу Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12.09.2025 у справі №537/5787/25 про відкриття провадження у справі про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів на утримання дитини. Щодо зазначення у відзиві про відновлення позивачу її дошлюбного прізвища, оскільки такої позовної вимоги у цій справі не заявлено, а у відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, така вимога не є предметом розгляду цієї справи, тому розгляду не підлягає. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони міцної сім`ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв`язку із чим такі фактично припинились. З урахуванням наведеного, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов до переконання, що оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачем у позові, а також поданому суду відзиві на позов, суд прийшов до висновку про те, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 Сімейного кодексу України та враховує загальні положення законодавства на які посилався позивач у позовній заяві. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджено платіжним документом, який міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved