Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова Компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 14.02.2022 між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір № 2938406. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами та Правил надання коштів у позику. 19.07.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19072023, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги, вказані в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.07.2023 до договору факторингу № 19072023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 47524,09 грн, з яких: 13000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 34524,08 грн - сума заборгованості за процентами. Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 47524,09 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2024 дану справу передано на розгляд судді Ратушняка І.О. Ухвалою від 21.02.2024 суддею Ратушняком І.О. прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. Відповідно до поданого представником відповідача Зубанем О.О. 25.03.2024 відзиву відповідач вважає заявлений позивачем позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення з таких підстав: За приписами ч. 1 ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а і факт передачі грошей. До позовної заяви не додано документальних доказів, які підтверджують що відповідачці дійсно була перерахована сума кредиту, зазначена в позові 13 000,00 грн. В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач та ТОВ «Лінеура Україна» на момент укладення договору факторингу мають ліцензії на здійснення фінансових послуг. Доданий до позову Реєстр боржників містить приховану частину тексту, і суд не має змоги перевірити чи дійсно був предметом договору факторингу борг відповідачки. Позивачем до позову доданий витяг з цього реєстру, проте цей витяг не є додатком до договору. Отже, якщо відсутні докази того, що позивач дійсно придбав право вимоги ТОВ "Лінеура Україна", це автоматично тягне за собою відсутність підстав для задоволення позову. Не надано доказів того, що позовна заява підписана і подана до суду уповноваженою особою, оскільки до позову додана лише довіреність на [PERSON] , проте не додано документу на підтвердження того, що [PERSON] є адвокатом. Посилаючись на положення Закону України "Про захист прав споживачів", ст. 509 та 627 ЦК України вказує на невідповідність умов договору засадам справедливості, добросовісності та розумності. Крім того, суд при винесенні рішення має врахувати той факт, що на утриманні відповідачки перебуває двоє неповнолітніх дітей. Оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 47 524,08 грн. не є співрозмірною сумі кредиту у 13 000 грн., суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому суд навіть у випадку наявності підстав для задоволення позову, має цей позов задовольнити частково, дійшовши висновку про зменшення розміру відсотків до розміру заборгованості за кредитом, а саме до 13000 грн. Враховуючи викладене просить відмовити в задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 29.03.2024 позивачем подано відповідь на відзив, відповідно до якої у відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку, вказану позичальником при укладанні кредитного договору. Ідентифікація позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та відповідачка. Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Позивач надав суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відносно [PERSON] , а твердження відповідача щодо не доведення Позивачем факту переходу права грошової вимоги є необґрунтованими та безпідставними. У відповідності до умов укладеного Договору нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами Договорів не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язання Позичальником згідно статті 625 ЦК України. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник погодився на умови визначені Договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження Відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованим. Таким чином, враховуючи все вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається Відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги. Позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором просить задовольнити в повному обсязі. Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2025 головуючим суддею у даній справі визначено суддю Патраманського І.І. Ухвалою від 27.06.2025 суддею Патраманським І.І. прийнято до свого провадження цивільну справу №145/176/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судовому 02.10.2025 засіданні представник відповідачки адвокат Зубань О.О. просив в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки позивачем не доведено перерахування грошових коштів на рахунок відповідачки, не надано ліцензії на здійснення ТОВ "ФК "ЄАПБ" операцій факторингу, зазначена в кредитному договорі відсоткова ставка в розмірі 1,99% не відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 8 ЗУ "Про споживче кредитування", де зазначено, що відсоткова ставка не повинна перевищувати 1%. Разом з цим зазначив, що кредитний договір не відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", оскільки не містить цифрового підпису зі сторони кредитора. Крім цього, звертає увагу, що договір факторингу, акт прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників підписано [PERSON] , тоді як відповідно до витягу з ЄДР підписантом значиться А. Пшеничний. Ухвалою суду від 02.10.2025 задоволено невирішене попереднім складом суду клопотання позивача про витребування доказів та судове засідання відкладено до надходження витребуваних відомостей. Представник позивача [PERSON] в судове засідання, призначене на 26.11.2025, не прибула, подала заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності на підставі наявних доказів у справі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити. Крім цього, 30.10.2025 подала до суду клопотання про долучення доказів щодо зміни відповідачкою прізвища. Відповідач [PERSON] \~та її\~представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник позивача Зубань О.О. подав заяву, відповідно до якої просить судове засідання провести без участі відповідачки та її представника, а також відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, зазачених у відзиві та усних поясненнях, наданих в попередньому судовому засіданні. Крім того, просить врахувати правову позицію Верховного суду, викладену в постанові від 29.05.2024 у справі № 545/1750/21, згідно якої договір є укладеним в електронній формі лише в тому випадку, якщо він підписаний цифровим підписом обома сторонами, як того вимагає ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". В даному випадку відсутні докази того, що договір підписаний цифровим підписом ТОВ "Лінеура Україна". Дослідивши матеріали справи суд встановив такі фактичні обставини. На підтвердження позовних вимог позивачем до позовної заяви долучені договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2938406 від 14.02.2022, Додаток №1 до Договору (таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки), Паспорт споживчого кредиту (а.с. 4-12, 13, 14-15). Так, 14.02.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір № 2938406, відповідно до п. 1.2 якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в сумі 13000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати обов`язки, передбачені договором. Згідно з п. 1.3. строк кредиту 360 днів, періодичність сплати процентів - кожні 30 днів кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з п.1.4., 1.4.1. кредитного договору тип процентної ставки - фіксована, стандартна процентна ставка становить 1, 99% в день та застосовується протягом всього строку кредиту, вказаного в п.1.3. цього договору. Згідно відповіді ТОВ "Універсальні платіжні рішення" згідно з укладеного договору на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта 14.02.2022 13:53:04 на суму 13000 грн маска картки [NUMBER] (а.с. 68-зворот). Відповідно до довідки АТ КБ "ПриватБанк" №20.1.0.0.0/7-251006/100565-БТ від 09.10.2025 на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] , виписка по рахунку № [NUMBER] за період 14-02-2022 - 14-02-2022 містить зарахування на суму 13 000,00 грн (а.с.153-154). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 2938406 від 14.02.2022 станом на 19.07.2023 заборгованість [PERSON] складає 47524,08 грн (а.с. 72-76). Як вбачається із зазначеного розрахунку первісним кредитором нараховувались відсотки за вказаним договором з 14.02.2022 по 12.01.2023. Крім цього в зазначеному розрахунку наявна інформація про часткове внесення коштів на погашення кредиту в розмірі 3490 грн. 19.07.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19072023, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги, вказані в реєстрі боржників (а.с.16-19). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 19.07.2023 до договору факторингу № 19072023 та розширеного витягу з реєстру боржників від 19.07.2023 до договору факторингу № 19072023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 2938406 в сумі 47524,09 грн, з яких: 13000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 34524,08 грн - сума заборгованості за процентами (а.с.20, 70). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 2938406 від 14.02.2022 станом на 31.12.2023 заборгованість [PERSON] складає 47524,08 грн (а.с. 72-76). До матеріалів справи долучено копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ "ФК "ЄАПБ", свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ "ФК "ЄАПБ" з додатком, розпорядження національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23.03.2017 № 691 про видачу ТОВ "ФК "ЄАПБ" ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, статуту ТОВ "ФК "ЄАПБ", протоколу загальних зборів ТОВ "ФК "ЄАПБ" № 41 від 26.06.2014, наказу ТОВ "ФК "ЄАПБ" від 02.07.2014 № ФК125-к, довіреності ТОВ "ФК "ЄАПБ" на уповноваження Грибанова Д.В. представляти інтереси довірителя в судах, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ "Лінеура Україна", розпорядження національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 04.04.2019 № 529 про видачу ТОВ "Лінеура Україна" ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (а.с. 22-35). Із долучених представником позивача документів вбачається, що відповідачка змінила прізвище на [PERSON] . Надаючи оцінку дослідженим у справі доказам та встановленим на їх підставі правовідносинам суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до положень ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначено Законом України "Про споживче кредитування". Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит. Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону (в редакції, чинній на момент підписання договору)встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договорів всі права, набуті сторонами правочинів за ними, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Висновки суду. Судом встановлено, що 14.02.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачкою в електронній формі укладено кредитний договір № 2938406, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 13000 грн строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом. Із умовами договору відповідачка ознайомилася та погодилася на них шляхом підписання договору засобами електронної взаємодії (одноразовим електронним ідентифікатором). На виконання умов укладеного договору ТОВ "Лінеура Україна" здійснено перерахування грошових коштів в сумі 13000 грн на банківську карту відповідачки, яка зазначена нею під час укладання договору. Відповідачка не дотрималася умов договору та не сплатила необхідні платежі за кредитом, у зв`язку з чим за нею виникла заборгованість в розмірі 47524,08 грн, з яких заборгованість за основною сумою кредиту - 13000 грн, заборгованість за відсотками - 34524,08 грн. 19.07.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 19072023, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2938406 від 14.12.2022. Заборгованість відповідачки за кредитним договором склала 47524,08 грн, з яких: 13000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 34524,08 грн - сума заборгованості за процентами. Позивачем на підтвердження укладання кредитного договору, перерахування на рахунок позивачки грошових коштів, наявної заборгованості та переходу до позивача прав вимоги надано належні і допустимі докази, які у своїй сукупності є достатніми для доведення обґрунтованості позовних вимог. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки він відповідає умовам укладеного кредитного договору, нарахування процентів здійснено в межах строку дії договору, який в свою чергу відповідає вимогам законодавства, яке регулює відносини споживчого кредитування в Україні. Водночас доводи представника відповідачки не спростовують встановлені обставини. Так, посилання представника відповідачки на те, що матеріали справи не містять доказів перерахування відповідачці грошових коштів спростовуються наданими позивачем та витребуваними судом і дослідженими доказами, а саме: відповідю ТОВ "Універсальні платіжні рішення" та довідкою АТ КБ "ПриватБанк" №20.1.0.0.0/7-251006/100565-БТ від 09.10.2025 із випискою про рух коштів. Щодо доводів представника відповідачки про те, що кредитний договір не відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", суд звертає увагу на те, що вказаною статтею (в редакції, чинній на момент укладення договору) моментом підписання договору є використання: 1). електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2). електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3). аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Тобто, вказаною статтею визначено 3 альтернативні варіанти підписання електронного договору. І тільки у разі його підписання електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" має бути використано електронний цифровий підпис усіма сторонами. В даному ж випадку підписання електронного договору зі сторони кредитодавця відбулось шляхом накладання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, а зі сторони позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора. Отже доводи в цій частині не можуть спростувати факт укладання кредитного договору. Щодо відсутності ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "Лінеура Україна" ліцензій на здійснення фінансових послуг, у т.ч. операцій факторингу, позивачем долучено до матеріалів позову копії розпорядження Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23.03.2017 № 691 про видачу ТОВ "ФК "ЄАПБ" ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, та розпорядження Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 04.04.2019 № 529 про видачу ТОВ "Лінеура Україна" ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. Тому, зазначені доводи представника позивачки спростовуються наявними у справі доказами. Щодо невідповідності вимогам ч. 4, 5 ст. 8 ЗУ "Про споживче кредитування" зазначеної в кредитному договорі відсоткової ставки в розмірі 1,99%, суд зазначає, що стаття 8 Закону України "Про споживче кредитування" (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, тобто 14.02.2022) не містила обмежень відсоткової ставки. Щодо підписання договору факторингу, акту прийому-передачі реєстру боржників та витягу з реєстру боржників [PERSON] , а не [PERSON] , суд зазначає, що відповідно до договору факторингу зазначено, що А. Зінюк, підписуючи даний договір діє на підставі довіреності від 10.01.2022 № 04/22, доводів на спростування якої представник відповідачки не наводив, а тому зазначений довод не може бути прийнятий до уваги на спростування неукладеності договору факторингу. Щодо відсутності повного реєстру боржників до договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 суд звертає увагу на положення ч.1, 2 ст. 95 ЦПК України, відповідно до яких письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Представником позивача долучено до справи належним чином засвідчений витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023, що має значення для вирішення спору. Крім цього, представником позивача через підсистему "Електронний суд" разом з поданням відзиву долучено розширений витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023. Враховуючи викладене, суд не приймає доводи представника відповідачки про відсутність повного реєстру боржників до договору факторингу № 19072023 від 19.07.2023 на спростування відсутності доказів, якими позивач обґрунтовує перехід прав вимоги за кредитним договором до позивача. Щодо відсутності документів на підтвердження того, що представник позивача є адвокатом, суд звертає увагу на те, що дана цивільна справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, для розгляду якої участь адвоката як представника не є обов`язковою. Щодо несправедливості розміру нарахованих відсотків та неможливості виконання зобов`язання у зв`язку із неспівмірністю нарахованих відсотків та перебуванні на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд зазначає що умови, на яких відповідачці було надано кредитні кошти, зокрема відсоткову ставку та строк кредитування, погоджено сторонами у кредитному договорі, позивач будь-яких штрафних санкцій або неустойки не нараховував, відсотки нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування за погодженою відсотковою ставкою, а тому, враховуючи принцип свободи укладення договору, та положення ч. 1 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд не може прийняти зазначені доводи як на підставу для звільнення від виконання зобов`язання. Вартість обчислення загальної вартості кредиту є додатком до кредитного договору. Сторона відповідачки не надала жодних доказів, що ними вживались заходи для можливої реструктуризації наявної заборгованості. Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, та сукупність доказів з точки зору їх достатності, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі. Щодо судових витрат. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки на його користь судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 3028 грн, розмір яких підтверджує платіжною інструкцією від 16.01.2024 №54639. Інших судових витрат не заявлено. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи висновок суду про задоволення позовних вимог судові витрати, які поніс позивач, підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved