Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

16 вересня 2024 року до Зіньківського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» про захист прав споживачів. Розпорядженням в.о. голови Зіньківського районного суду Полтавської області від 30.10.2025 дану цивільну справу передано для розгляду до Гадяцького районного суду Полтавської області. 05 листопада 2025 року дана цивільна справа надійшла до Гадяцького районного суду Полтавської області та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2025 для її розгляду визначено суддю Черкова В.Г. Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, обґрунтував його тим, що у вересні 2024 року він отримав від відповідача повідомлення про наявність заборгованості за послуги з розподілу природного газу у розмірі 8813,94 грн., а також допуск представників відповідача на об`єкт для здійснення заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу. Вважає такі дії відповідача неправомірними. Покликається на те, що жодних договірних відносин з відповідачем не має, а постанови щодо встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз», що викладені на сайті НКРЕКП, не є чинними, оскільки не містять відомостей їх реєстрації в Міністерстві юстиції України. Такі дії відповідача спричиняють позивачу моральну шкоду, яка виражається в приниженні та психологічному напруженні, яке визвано погрозами та вимаганнями грошей шляхом зловживання монопольним становищем, та яку оцінює у 90841 грн. З урахуванням викладеного просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду у вказаному розмірі. Ухвалою суду від 07.11.2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Інших заяв та клопотань по справі не надійшло. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Згідно з ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55,\~124 Конституції України\~та\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] (ЕІС-код 56ХМ26С09000564С, унікальний код споживача 9000564) та станом на 02.09.2024 має заборгованість перед Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» за послуги розподілу природного газу у розмірі 8813,94 грн. Повідомленням від 02.09.2024 № 000656045 позивача повідомлено про наявність вказаної заборгованості, а також про необхідність 17.09.2025 надати доступ представникам оператора ГРМ на об`єкт для здійснення заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу. Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано\~Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30вересня 2015 року №2494\~(далі - Кодексом ГРМ),\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про ринок природного газу»\~суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу»\~передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього\~Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей\~633,\~634,\~641,\~642 ЦК України\~за формою Типового договору розподілу природного газу. Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається\~шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу,\~що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу,\~і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку, величину приєднаної потужності об`єкта споживача та перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності). У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. З матеріалів справи вбачається, що АТ «Полтавагаз» надає послуги з розподілу природного газу позивачу за адресою: [ADDRESS] , що не спростовано позивачем. Розподіл природного газу позивачем здійснюється відповідно до Типового договору розподілу природного газу, затвердженого\~постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498. Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору, цей договір є публічним, перебуває у загальному доступі і розміщений на офіційному сайті відповідача, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.\~Умови договору однакові для всіх споживачів України. Фактом приєднання споживача до умов Типового договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за встановленою формою та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 1.3. договору). Типовий договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей\~633,\~634,\~641\~та\~642 ЦК України. Позивач не заперечує факт, що він є споживачем природного газу та не надав суду доказів про те, що не користується послугами газопостачання, не споживав природний газ чи його домогосподарство було відключено від газопостачання (чи газопостачання було припинено у передбаченому законом порядку), чи він подавала до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу до його домоволодіння, а навпаки у позовній заяві зазначає, що не сплачував за доставку природного газу. Згідно з частинами\~першою\~та\~другою\~статті\~10 ЦПК України\~суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, визначені\~Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до пункту 5 статті\~1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі пунктом 1 частини\~першої\~статті\~7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до частини\~другої\~статті\~7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Отже, пунктом 5 частини\~другої\~статті\~7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~визначено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 та постановах Верховного Суду: від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21, від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20, від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22. Посилання позивача на не чинність тарифів з розподілу газу, судом відхиляється у зв`язку з наступним. Згідно частини сьомої\~статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»\~рішення Регулятора, що мають ознаки регуляторних актів, та рішення з питань встановлення тарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій, цін (тарифів) для населення (якщо відповідні повноваження щодо встановлення цін (тарифів) надані спеціальними законами)\~набирають чинності з дня, наступного за днем їх оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора,\~якщо більш пізній строк набрання чинності не встановлено самим рішенням, але не раніше дня оприлюднення рішення.\~Регулятор оприлюднює свої рішення не пізніше п`яти робочих днів з дня їх прийняття. Рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг (частина дев`ята вказаної статті). З вищевказаної правової норми вбачається, що факт оприлюднення на сайті регулятора постанови щодо встановлення тарифу на послугу свідчить про набрання нею чинності та обов`язковості її виконання відповідними суб`єктами господарювання. Відповідно до ст. 76 ЦПК України,доказами є будь-які дані, на підставі яких, суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відтак, не заперечуючи факт користування природним газом та визнаючи відсутність оплати за послугу доставки газу, позивачем не доведено неправомірних дій відповідача, а тому законні і доведені підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Outcome: dismissed