Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Процент» Руденко К.В. звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 11.03.2024 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8476, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 2900 грн. строком на 365 днів, шляхом переказу на платіжну карту № [NUMBER] , емітовану в АТ «ПУМБ» та зобов`язався сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 2,5% за кожен день користування кредитом. Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків не виконав, тому виникла заборгованість станом на 03.07.2025 в сумі 29362,50 грн., яка складається з наступного: 2900 грн. за кредитом, 26462,50 грн. за нарахованими відповідно до п.1.2 договору відсотками за період з 11.03.2024 по 11.03.2025. Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 8476 від 11.03.2024 в загальній сумі 29\~362,50 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано докази у справі, а саме з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» наступну інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів по рахунку, відкритому до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 11.03.2024 по 16.03.2024 з відображенням часу зарахування коштів; інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 11.03.2024 по 16.03.2024; інформацію про всі номера телефону, які знаходяться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі була направлена за адресою реєстрації місця проживання та отримана відповідачем 28.07.2025, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву не надійшов. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Судом встановлено, що 11.03.2024 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8476, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 2900 грн. строком на 365 днів, шляхом переказу на платіжну карту № [NUMBER] , емітовану в АТ «ПУМБ» та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 2,5% (п.1.2 договору) за кожен день користування кредитом в строки, встановлені договором. Сторони узгодили, що невід`ємною частиною договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «Процент». Кредитний договір укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, згідно з хронологією дій щодо укладення договору (а.с.62). Відповідач був ознайомлений з Паспортом споживчого кредиту (а.с.28-47). Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту затверджені наказом директора ТОВ «ФК «Процент» № 14/09-23П від 14.09.2023 (а.с.63-79). На виконання умов договору на банківську картку відповідача [PERSON] № [NUMBER] , емітовану в АТ «ПУМБ» за допомогою послуг ТОВ «ФК «Елаєнс» були перераховані кредитні кошти в сумі 2900 грн., про що свідчить лист ТОВ «ФК «Елаєнс» (а.с.48), інформація з АТ «ПУМБ», виписка порахунку [PERSON] (а.с.127-131). Згідно з розрахунком заборгованості, відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 03.07.2025 в сумі 29\~362,50 грн., яка складається з наступного: 2900 грн. за сумою кредиту, 26462,50 грн.-заборгованість за несплаченими процентами (а.с.49-61). Відповідно до ч.1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до положень статті\~1046,\~1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Із прийняттям\~Закону України "Про електронну комерцію", який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У\~статті 3Закону України "Про електронну комерцію"\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами\~статті 11Закону України "Про електронну комерцію"\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у\~статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2\~статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" Статтею 12Закону України "Про електронну комерцію"\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~Закону України" Про електронну комерцію"\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1\~статті 3 Закону України "Про електронну комерцію". Суд, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить наступного висновку. Як підтверджується дослідженими судом матеріалами справи 11.03.2024 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8476, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 2900 грн. строком на 365 днів, шляхом переказу на платіжну карту, емітовану в АТ «ПУМБ» та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 2,5% (п.1.2 договору) за кожен день користування кредитом в строки, встановлені договором. Факт зарахування грошових коштів в сумі 2900 грн. та користування кредитом підтверджується матеріалами справи, безпосередньо інформаціє, наданою АТ «ПУМБ», випискою порахунку відповідача. Відповідач кредитні кошти у встановлений договором строк не повернув, таким чином обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за наданим кредитом- 2900 грн. Що стосується вимог щодо стягнення відсотків, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ч.3\~ст.509\~ЦК України, зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частинами першою, 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Як вбачається з дослідженого судом розрахунку заборгованості, сума відсотків за кредитним договором, укладеним з [PERSON] за період з 11.03.2024 по 03.07.2025 становить 26642,50 грн.. Суд звертає увагу, що вказана сума відсотків з огляду на сам розмір позики 2900 грн. більше ніж у дев`ять разів перевищує саму суму позики і є явно завищеною, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Відповідно до\~ч.5\~ст.8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування»,\~в редакції,\~яка діяла\~станом на\~дату укладення\~договору, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Посилання представника позивача на дію перехідного періоду, визначеного Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, який набрав чинності 22.12.2023, та положення щодо незмінності відсоткової ставки, суд не приймає до уваги підчас винесення рішення, оскільки, кредитний договір між відповідачем та ТОВ «ФК «Процент» укладений 11.03.2024. На момент укладення кредитного договору Законом України «Про споживче кредитування» було визначено максимальний розмір денної відсоткової ставки не більше 1%. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки з врахуванням денної відсоткової ставки 1% замість 2,5%, тобто в сумі 10 585 грн. в межах строку кредитування. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частко на суму 13 485 грн., яка складається з наступного: 2900 грн. за кредитом, 10\~585 грн.- за відсотками за період з 11.03.2024 по 11.03.2025. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правничої допомоги представником позивача суду надано договір № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024, згідно якого правова допомога ТОВ «ФК «Процент»» надавалась адвокатом Руденко К.В., копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акт приймання-передачі наданих послуг № 36, Витяг з реєстру №1до акту приймання-передачі наданих послуг, платіжна інструкція. Згідно з Витягом з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг, адвокатом надано правові послуги на суму 10\~000 грн., які складаються з наступного: 9000 грн.- складання та подання позовної заяви 9000 грн., складання запиту про витребування доказів- 1000 грн. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи надані суду докази понесених витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про співмірність суми заявлених витрат на правову допомогу із складністю справи. Відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково (на 46%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4600 гривень та судовий збір\~в сумі 1114,30 гривень.

Outcome: partial