Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" і [PERSON] було укладено кредитний договір № 849443979 на суму 11500 гривень. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строків та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував через банк провайдер грошові кошти у розмірі 11500 грн на банківську картку відповідача, вказану ним у заявці при укладенні кредитного договору. 28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до вказаного договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу. Відповідно до п. 1.3 договору факторингу № 28/1118-01 під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта (первісного кредитора) до боржників (відповідача) по сплаті боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. На виконання договору факторингу ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і ТОВ "Таліон Плюс" підписали реєстр прав вимоги № 135 від 25 травня 2021 року, за яким ТОВ "Таліон Плюс" набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному в реєстрі прав вимоги. 05 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" і Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до п. 1.3 вказаного договору, під правом вимоги розуміються всі права ТОВ "Таліон Плюс" за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" на виконання договору факторингу № 05/0820-01 підписали реєстр прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року, за яким ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відступило право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, визначеному у реєстрі прав вимоги. 04 червня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до якого ТОВ "Юніт Капітал" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до п. 1.2 договору факторингу № 04/06/25-Ю, перехід від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до ТОВ "Юніт Капітал" прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Відповідно до реєстру боржників від 04 червня 2025 року, до ТОВ "Юніт Капітал" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 16451 грн 10 копійок. ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відповідачем не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором. Станом на дату подання позову на рахунки ТОВ "Юніт Капітал" жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором не надходило. Відповідач не виконав свого обов`язку за договором та не повернув наданий йому кредит у строки, передбачені договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем на момент подачі позову становить 16451 грн 10 коп., з яких 9582 грн 26 коп. заборгованість за тілом кредиту, 6868 грн 84 коп. заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. З урахуванням вказаних обставин просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 849443979 від 19 лютого 2021 року у розмірі 16451 грн 10 коп. та відшкодувати судові витрати. За ухвалою судді від 01 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не подав, в тому числі в додаткові строки, надані у зв`язку з неотриманням копії ухвали. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 19 лютого 2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" і [PERSON] було укладено кредитний договір № 849443979, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV58V7Z, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 11500 грн зі строком кредитування 70 днів. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 237.25% річних, що становить 0.65% в день від суми кредиту за час користування ним (далі дисконтна процентна ставка). На умовах, викладених в п. 1.6 договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 475.50% річних, що становить 1.30% в день від суми кредиту за час користування ним. За умови застосування до відносин між сторонами умов нарахування процентів за базовою процентною ставкою: загальні витрати за кредитом складають 5924 грн. 10 коп.; орієнтована загальна вартість кредиту складає 17424 грн 10 коп.; орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 475.50% річних. (а.с. 12-31, 34) Відповідно до копії платіжного доручення, 19 лютого 2021 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" здійснило переказ коштів [PERSON] згідно з договором № 849443979 від 19 лютого 2021 року в розмірі 11500 гривень. (а.с. 32) Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 849443979, станом на 25 травня 2021 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" грошові кошти в загальному розмірі 2984 грн 24 коп. з яких 1917 грн 74 коп. було зараховано в рахунок погашення заборгованості, 1066 грн 50 коп. зараховано в рахунок погашення заборгованості за відсотками. (а.с. 72-73) На підставі договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28 листопада 2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" і додаткових угод до нього, якими було продовжено строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року, а також реєстру прав вимоги № 135 від 25 травня 2021 року, до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 849443979 у розмірі 16451 грн 10 коп., що складається із 9582 грн 26 коп. заборгованість по основному боргу, 6868 грн 84 коп. заборгованість по відсотках. (а.с. 41-50) Пунктом 1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначено, що право вимоги означає всі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. В рахунок погашення заборгованості за договором № 849443979 від 19 лютого 2021 року на рахунок ТОВ "Таліон Плюс" [PERSON] грошові кошти не сплачено, що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с. 74) 05 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого і додаткових угод до нього продовжено строк дії договору до 30 грудня 2024 року, а ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 16451 грн 10 коп., з яких 9582 грн 26 коп. заборгованість по основному боргу, 6868 грн.84 коп. заборгованість за відсотками. (а.с. 51-59) На підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю, укладеного 04 червня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" і ТОВ "Юніт Капітал", і реєстру прав вимоги боржників до вказаного договору від 04 червня 2025 року, ТОВ "Юніт Капітал" набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 849443979 від 19 лютого 2021 року на загальну суму 16451 грн 10 коп., з яких 9582 грн 26 коп. заборгованість по основному боргу, 6868 грн 84 коп. заборгованість по відсотках. (а.с. 60-67) Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 849443979, заборгованість [PERSON] станом на 25 червня 2025 року становить 16451 грн 10 коп., з яких 9582 грн 26 коп. прострочене тіло кредиту, 6868 грн 84 коп. прострочені відсотки. (а.с. 75) Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639\~ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України "Про електронну комерцію" встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Встановлені судом фактичні обставини в справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору № 849443979 від 19 грудня 2021 року, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, а сплатив у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту лише 1917 грн 74 коп., внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9582 грн 26 копійок. Вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками суд враховує таке. Згідно з положеннями ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Встановлені фактичні обставини в справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем, ця фінансова установа надала позичальнику суму кредиту, яку відповідач зобов`язувався повернути в повному обсязі у визначений договором строк кредитування 70 днів. Таким чином, позикодавець відповідно до ст.\~1048\~ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 70 днів, після закінчення строку дії договору в позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування. Відповідно до умов кредитного договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474.50% річних, що становить 1.30% в день від суми кредиту за час користування ним (далі - базова процентна ставка). За умови застосування між сторонами умов нарахування процентів за базовою процентною ставкою: загальні витрати за кредитом складають 5924 грн 10 коп.; орієнтовна загальна вартість кредиту складає 17424 грн 10 копійок. За таких обставин суд вважає, що відповідач повинен був сплатити кредитору відсотки за вказаним кредитним договором у розмірі 5924 грн 10 копійок. Оскільки [PERSON] сплатив на користь ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" в рахунок погашення заборгованості за договором № 849443979 грошові кошти в загальному розмірі 2984 грн 24 коп., з яких 1066 грн 50 коп. було зараховано в рахунок погашення заборгованості за відсотками (а.с. 72-73), то суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у розмірі 4857 гривень 60 копійок. Таким чином, оскільки відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь ТОВ "Юніт Капітал" заборгованість за договором № 849443979 від 19 лютого 2021 року в розмірі 14439 гривень 86 копійок, з яких 9582 грн 26 коп. заборгованість за тілом кредиту, 4857 грн 60 коп. заборгованість за відсотками. Щодо вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат суд зазначає таке. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial