Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Позивач звернувся\~в суд\~з позовною\~заявою до\~відповідача про стягнення Визнати дії Об`єднання співвласників «Краєвид -10» щодо незаконного поширення персональних даних [PERSON] та безпідставного надання третім особам доступу до таких персональних даних, у зв`язку з поширенням в месенджері «Viber» групі ОСББ «Краєвид -10» відомостей щодо [PERSON] , а саме: прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання [PERSON] , інформацію про РНОКПП, її паспортні дані (серія, номер, ким і коли видано, фото), свідоцтво про право власності на квартиру, інформацію про наявність пільг (про, що зазначено в позовній заяві), фінансова інформація (стосовно оплат [PERSON] ) неправомірними. 2. Зобов`язати ОСББ «Краєвид 10» вилучити (видалити) в групі ОСББ «Краєвид 10» в месенджері «Viber» інформацію, що містить персональні дані [PERSON] , а саме: прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання заявниці, інформацію про РНОКПП [PERSON] . Стягнути з ОСББ «Краєвид 10» (79055, м. Львів, вул. Китайська, буд. 10, код ЄДРПОУ 40602892) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОК ПП [NUMBER] ) витрати на правову допомогу в розмірі 16000,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] , власниця квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру [NUMBER] від 15.07.2022 року. Позивачка є співвласником багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та членами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Краєвид 10», код ЄДРПОУ 40602892. 18.12.2024 року голова Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Краєвид 10», [PERSON] , всупереч вимогам законодавства про захист персональних даних було допущено розголошення персональних даних, [PERSON] , шляхом оприлюднення у чаті групи ОСББ «Краєвид 10» месенджері «Viber», учасниками якого є 87 осіб, копії позовної заяви від 17.12.2024 року та долучених документів (доказів) до цієї позовної заяви по справі між ОСББ «Краєвид 10» та [PERSON] , а також окремо надіслано в групу витяг з позовної заяви, що містять персональні дані Позивачки. Згодом, після зауважень і виклику поліції, головою ОСББ «Краєвид 10» були видалені в месенджері «Viber» копії позовної заяви та долучені додатки до неї. Однак витяг з позовної заяви, який містить персональні дані Позивачки (прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання заявниці, також зазначено інформацію про РНОКПП Позивачки) не було видалено і вони надалі є у вільному доступі учасників групи в месенджері «Viber», що підтверджується скріншотом з групи ОСББ «Краєвид 10» в месенджері «Viber» від 24.01.2025. Зазначає, що жодної згоди на поширення, розголошення своїх персональних даних вона, не надавала ОСББ «Краєвид 10». Натомість конфіденційну інформацію, яка містить персональні дані Позивачки, було поширено аж 87 особам групи ОСББ «Краєвид 10» в месенджері «Viber». Представником позивача, через підсистему «Електронний суд» було подано клопотання про заміну предмета позову, зокрема просить суд визнати дії Об?єднання співвласників «Краєвид -10», щодо незаконного поширення персональних даних [PERSON] та безпідставного надання третім особам доступу до таких персональних даних, у зв?язку з поширенням в месенджері «Viber» групі ОСББ «Краєвид -10» відомостей щодо [PERSON] , а саме: прізвище, ім?я, по батькові, місце проживання [PERSON] , інформацію про РНОКПП, її паспортні дані (серія, номер, ким і коли видано, фото), свідоцтво про право власності на квартиру, інформацію про наявність пільг (про, що зазначено в позовній заяві), фінансова інформація (стосовно оплат [PERSON] ) неправомірними. Зобов?язати ОСББ «Краєвид - 10» вилучити (видалити) в групі ОСББ «Краєвид - 10» в месенджері «Viber» інформацію, що містить персональні дані [PERSON] , а саме: прізвище, ім?я, по батькові, місце проживання заявниці, інформацію про РНОКПП [PERSON] . Стягнути з ОСББ «Краєвид - 10» (79055, м. Львів, вул. Китайська, буд. 10, код ЄДРПОУ 40602892) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОК ПП [NUMBER] ) витрати на правову допомогу в розмірі 16000,00 (шістнадцять тисяч гривень 00 копійок) грн. Стягнути з ОСББ «Краєвид - 10» (79055, м. Львів, вул. Китайська, буд. 10, код ЄДРПОУ 40602892) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОК ПП [NUMBER] ) моральну шкоду в розмірі 20000, 00 грн. Представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, який мотивує тим, що поширення персональних даних [PERSON] не було як такого. Співласники ОСББ «Краєвид -10» (це власники нерухомості в будинку Обговорювали в закритому чаті тобто доступ до чату мають лише власники квартир, обговорювали дії, судові справи та позовні заяви [PERSON] , які заподіюють збитків ОСББ «Краєвид -10». Зазначає, що позивач [PERSON] ініціювала цілий ряд безпідставних судових проваджень безпредметні позовні заяви щодо ОСББ «Краєвид-10». Заявляючи цілий ряд вимог і щодо моральної шкоди і щодо матеріальної шкоди і щодо витрат на правничу допомогу на десятки тисяч гривень. Такі дії завдають збитків ОСББ «Краєвид -10». співвласники нерухомості та квартир ОСББ «Краєвид -10» мають повне право володіти інформацією про дії [PERSON] які заподіюють значні збитки ОСББ «Краєвид -10». Повноважні особи ОСББ «Краєвид -10» не можуть заборонити співласникам нерухомості ОСББ «Краєвид -10» знайомитися із матеріалами справ які ініціює один із співвласників [PERSON] . Це Позивач [PERSON] надсилає самостійно постійно нові клопотання позовні заяви та інші документи іншим співвласникам ОСББ «Краєвид -10» . ОСББ «Краєвид -10» - це не є комерційна прибуткова організація чи субєкт господарської діяльності спрямований на отримання прибутку, це об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, діяльність якого спрямована на обслуговування будинку, як спільного майна. І тому інші співвласники відносяться критично до дій [PERSON] , яка своїми позовними вимогами намагається завдати збитків бюджету ОСББ «Краєвид -10», який розрахований на обслугоування будинку та на покращення благоустрою будинку та створення резервного фонду на будинок, а не на постійні та незрозумілі компенсації начебто матеріальної та моральної шкоди [PERSON] та її витрат. Якщо [PERSON] вважає, що конкретні особи з певними іменами прізвищами начебто порушують її права чи поширюють персональних даних [PERSON] та безпідставного надання третім особам доступу до таких персональних даних, тоді позивач [PERSON] має право заявляти претензії, скарги, заяви та позовні вимоги до таких конкретних осіб, а не до ОСББ. Представником позивача було подано відповідь на відзив, яким мотивує тим, що Позивачем долучено до матеріалів справи докази, які підтверджують твердження та вимоги Позивача, а саме: скріншоти повідомлень в месенджері «Viber» групи ОСББ «Краєвид - 10», що вказують на незаконне поширення персональних даних Позивача та безпідставний доступ третіх осіб до таких даних, а також відеозапис групи ОСББ «Краєвид -10» в месенджері «Viber» в день незаконного поширення персональних даних Позивача, Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.12.2024, який вказує на те, що Позивачем дійсно здійснювалися заходи для усунення порушень своїх прав зі сторони Відповідача. Жодної згоди на поширення, розголошення своїх персональних даних Позивачка, [PERSON] , не надавала ОСББ «Краєвид - 10». Натомість конфіденційну інформацію, яка містить персональні дані Позивачки, було поширено аж 87 особам групи ОСББ «Краєвид - 10» в месенджері «Viber», що підтверджується скіншотом групи ОСББ «Краєвид - 10» в месенджері «Viber». Відповідно до доказів, які надані Позивачем, голова ОСББ «Краєвид - 10» сама визнала факт того, що нею були долучені та поширені в групі ОСББ «Краєвид - 10» документи, які містять персональні дані [PERSON] , які згодом були частково видалені з групи. Як було зазначено в позовній заяві, 18.12.2024 року [PERSON] була відсутня у м. Львові. Тому її чоловік, [PERSON] , який побачим порушення прав своєї дружини, негайно звернувся з заявою до ВП ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області про порушення головою ОСББ «Краєвид - 10» прав [PERSON] , що підтверджується Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію. Позивач отримала відповідь Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області №43792/3725 від 02.01.2025 року де вказано, що з особою [PERSON] (голова ОСББ «Краєвид - 10»), яка розповсюджує особисті дані громадянки [PERSON] була проведена співбесіда профілактичного характеру про неприпустимість протиправних дій в майбутньому. Зазначає, що протиправність поведінки Відповідача полягає у порушенні встановленого законом порядок доступу до персональних даних та інформації з обмеженим доступом, Відповідач не забезпечив режим захисту персональних даних щодо Позивачки та допустив незаконну обробку таких персональних даних, чим порушив конституційні права Позивачки, що підтверджується наданими суду доказами. Відповідач такими незаконними діями порушив вимоги чинного законодавства України щодо захисту персональних даних та незаконно використав наявну у нього конфіденційну інформацію про Позивачку для надання третім особам доступу до цих даних, за відсутності письмової згоди суб?єктів персональних даних та будь-яких інших законних підстав для цього. Натомість Відповідачем не спростовано жодними обгрунтованими даними та не надано належних доказів, які би заперечували вказані Позивачем факти. Причинний зв?язок полягає в тому, що внаслідок протиправних, неправомірних дій Відповідача були порушені особисті немайнові права Позивача і внаслідок протиправної поведінки Відповідача Позивачка зазнала моральної шкоди. Відповідач своїми діями завдав Позивачу, яка є інвалідом ІІ групи моральну шкоду у моральних (душевних) стражданнях, негативних емоціях та переживаннях у зв?язку з незаконним використанням наявної у нього конфіденційної інформації про Позивачку, поширення такої конфіденційної інформації Позивача серед великої кількості осіб та надання третім особам доступу до цих даних, за відсутності письмової згоди Позивача та будь-яких інших законних підстав для цього. Всі ці незаконні дії Відповідача призвели до порушення звичного способу життя Позивачки, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також призвели до вимушених змін у життєвих стосунках Позивача з сусідами, погіршення з ними відносин. Оскільки головою ОСББ «Краєвид -10» розповсюджується конфіденційна інформація про Позивача, а також поширено інформація як про боржника і відповідно породжує негативне ставлення мешканців про Позивача. Зокрема, через незаконне поширення персональних даних Позивача, Позивачка змушена була звертатися до Відповідача з проханнями видалити персональні дані Позивача, однак не вся інформація була видалена. Також Позивачка, змушена була здійснювати збір доказів для захисту своїх прав, звертатися за правовою консультацією та допомогою для з?ясування ситуації, також мала великі переживання з цього приводу, тривоги, переживання, неспокій, що негативно відображається на самопочутті та здоров?ї Позивачки. Відповідачем були порушені права Позивача, у зв?язку з чим Позивач зобов?язана була, для захисту свого порушеного права, здійснити непередбачені витрати, які погіршили матеріальний стан Позивача. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 21.02.2025 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Об`єднання співласників багатоквартирних будинків «Краєвид -10» про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій було прийнято до розгляду. У судове засідання з`явились позивач [PERSON] , представник позивач [PERSON] , представник відповідача Винниченка М.П. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Суд враховує вимоги\~ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] , власниця квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру [NUMBER] від 15.07.2022 року. Позивачка є співвласником багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та членами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Краєвид 10», код ЄДРПОУ 40602892. 18.12.2024 року [PERSON] , звернувся з заявою до ВП ЛРУП № 1 ГУНП у Львівській області про порушення головою ОСББ «Краєвид 10» прав [PERSON] , що підтверджується Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію. З відповіді Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області N? 43792/3725 від 02.01.2025 року де вказано, що з особою [PERSON] (головою ОСББ «Краєвид - 10»), яка розповсюджує особисті дані громадянки [PERSON] була проведена співбесіда профілактичного характеру про неприпустимість протиправних дій в майбутньому. До матеріалів цивільної справи долучено скріншоти з групи ОСББ «Краєвид 10» в месенджері «Viber» учасниками якого є 87 осіб з яких вбачається розміщення копії позовної заяви від 17.12.2024 року та долучених документів (доказів) до цієї позовної заяви, зокрема розміщено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання Позивачки, також зазначено інформацію про її РНОКПП, її паспортні дані (серія, номер, ким і коли видано, фото), свідоцтво про право власності на квартиру, інформацію про наявність пільг (про, що зазначено в позовній заяві). Відповідно до положень ч. 2\~ст. 26 ЦК України\~фізична особа має усі особисті немайнові права, встановленіКонституцією Українита цим Кодексом. Відповідно до положень\~ст. 32 Конституції України\~кожному гарантується судовийзахист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Закон України "Про захист персональних даних"\~регулює правовідносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних. Відповідно до положень ст. 2 вищевказаного Закону України: персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем; володілець персональних даних - фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом; розпорядник персональних даних - фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця; одержувач - фізична чи юридична особа, якій надаються персональні дані, у тому числі третя особа; третя особа - будь-яка особа, за винятком суб`єкта персональних даних, володільця чи розпорядника персональних даних та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, якій володільцем чи розпорядником персональних даних здійснюється передача персональних даних. У посібнику з європейського права у сфері захисту персональних даних (К.: К.І.С., 2015.- 216 с. ISBN 978-617-684-103-6) дано визначення понять одержувача та третьої особи. Так, термін "третя особа" це той, хто на законних підставах відрізняється від володільця. Третя особа означає "будь-яку фізичну чи юридичну особу, державний орган, агентство чи будь-який інший орган, інший, ніж суб`єкт персональних даних, володільця, розпорядника персональних даних і осіб, що, будучи безпосередньо підпорядкованими володільцю чи розпоряднику персональних даних, уповноважені обробляти такі дані". Термін "одержувач" має ширше значення, ніж термін "третя особа" це "фізична або юридична особа, державний орган, установа чи будь-який інший орган, якому надаються дані, незалежно від того є він третьою особою, чи ні". Цей одержувач може бути особою, яка не входить до складу володільця або розпорядника, тоді це третя особа; або особою, яка входить до складу володільця або розпорядника, наприклад співробітник або інший відділ у межах однієї компанії або державного органу. Отже, в контексті визначених термінів, відповідач, який отримав від суду документи, що містять персональні дані позивача, є третьою особою, і на нього розповсюджується дія\~Закону України "Про захист персональних даних". Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, суд дійшов переконання, що дії Об?єднання співвласників «Краєвид -10», щодо незаконного поширення персональних даних [PERSON] та безпідставного надання третім особам доступу до таких персональних даних, у зв?язку з поширенням в месенджері «Viber» групі ОСББ «Краєвид -10» відомостей щодо [PERSON] , є неправомірними, а також зобов?язує ОСББ «Краєвид - 10» вилучити (видалити) в групі ОСББ «Краєвид - 10» в месенджері «Viber» інформацію, що містить персональні дані [PERSON] , а саме: прізвище, ім?я, по батькові, місце проживання заявниці, інформацію про РНОКПП [PERSON] . Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСББ «Краєвид - 10» на користь [PERSON] моральної шкоду в розмірі 20000, 00 грн., суд зазначає наступне. Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначила, що моральна шкода полягала у моральних (душевних) стражданнях, негативних емоціях та переживаннях у зв?язку з незаконним використанням наявної конфіденційної інформації про Позивачку, поширення такої конфіденційної інформації Позивача серед великої кількості осіб та надання третім особам доступу до цих даних, за відсутності письмової згоди Позивача та будь-яких інших законних підстав для цього. Всі ці незаконні дії Відповідача призвели до порушення звичного способу життя Позивачки, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також призвели до вимушених змін у життєвих стосунках Позивача з сусідами, погіршення з ними відносин. Зокрема, через незаконне поширення персональних даних Позивача, Позивачка змушена була звертатися до Відповідача з проханнями видалити персональні дані Позивача, однак не вся інформація була видалена. Також Позивачка, змушена була здійснювати збір доказів для захисту своїх прав, звертатися за правовою консультацією та допомогою для з?ясування ситуації, також мала великі переживання з цього приводу, тривоги, переживання, неспокій, що негативно відображається на самопочутті та здоров?ї Позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, про що було роз`яснено в п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». У відповідності до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, залежно від характеру заподіяних фізичних та душевних страждань, їх глибини та погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, а також інших негативних наслідків, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. До аналогічної позиції дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 лютого 2021 р. по справі № 761/24143/19, де було вказано наступне: «Відповідно до пункту 2 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Слід звернути увагу, що моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. При оцінці обґрунтованості вимог у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди, слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат. Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в України, у тому числі частиною другою статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди». Оцінюючи доводи та докази за своїм внутрішнім переконанням, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, суд дійшов переконання, що позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди, не підлягає до задоволення у зв`язку з її недоведеністю у судовому засіданні. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. ч. 4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Під час розгляду цивільної справи № 753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36),\~від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. За своєю юридичною природою, договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, зміст якого розкривається главою 63 ЦК України і за загальним правилом, перед його укладенням сторони користуються свободою розсуду щодо визначення його умов, однак з врахуванням, серед іншого, вимог розумності та справедливості (ст. ст. 6, 627 ЦК України). Процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, відтак, навіть фіксованість гонорару у договорі не є безумовним обов`язком суду стягнути такий. Згідно з матеріалами справи професійна правнича допомога надана відповідачу на підставі Договору про надання правової допомоги № 20/12/2024 від 20.12.2024 року між [PERSON] та адвокатом Северою Н.В., також до матеріалів цивільної справи долучено копія Рахунку № 17/04/25 від 17.04.2025, копія Акта № 1 від 17.04.2025 прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором № 20/12/2024 про надання правової допомоги від 20.12.2024 року, копія Рахунку №21/11/25 від 21.11.2025, копія Акта № 2 від 24.11.2025 прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором № 20/12/2024 про надання правової допомоги від 20.12.2024 року. Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт і наданих послуг, час, витрачений адвокатами на надання послуг та обсяг таких послуг, а також значення справи для відповідача, з врахуванням таких засад цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність, суд дійшов висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у сумі 10000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. До матеріалів справи долучено пенсійне посвідчення серії [NUMBER] з якого вбачається, що позивачка є інвалідом 2 групи. Отже, з відповідача на користь держави необхідно суму сплаченого судового збору в сумі 2422,4 грн.

Outcome: approved