Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Представник заявника Цуцман Н.Я. звернулася з заявою до суду та просить встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України на момент проголошення незалежності України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року, що дасть йому змогу отримати паспорт громадянина України. В судове засідання представник заявника не з`явилася, письмовою заявою просила суд розглядати справу без її участі та участі заявника, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби в судове засідання не з`явився, письмовою заявою просив справу слухати без його участі, не заперечує щодо задоволення заяви. Представник заінтересованої особи державної установи «Петрівська виправна колонія №49» в судове засідання не з`явився, письмовою заявою просив справу слухати без його участі, не заперечує щодо задоволення заяви. Дослідивши документи справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що заявник в даний час відбуває покарання у ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)», що підтверджується відповіддю ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)» №4231-6/4 від 14.08.2025 року(а.с.26). Через адміністрацію установи виконання покарань [PERSON] звернувся до Петрівського сектору Центрально-південного міжрегіонального управління державної міграційної служби, щодо підтвердження його належності до громадянства України та документування його паспортом України. Згідно відповіді Петрівського сектору Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби №3530-113/3530.1-25 від 25.03.2025 року(а.с.27), заявнику відмовлено у підтвердженні належності до громадянства України, посилаючись на те, що в наданій копії паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року на сторінці №16 відомості про реєстрацію місця проживання «незрозуміло 1991 чи 1994 рік». Заявнику рекомендовано встановити факт постійного проживання на території України станом 24 серпня 1991 року, після чого подати заяву про встановлення належності до громадянства України відповідно до ст.3 Закону України «Про громадянство України» до будь-якого територіального підрозділу Державної міграційної служби України. Також, відповіддю Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби №3501.3-6727/35.1-25 від 25.08.2025 року зазначено, що за обліками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції ЦПМУ ДМС місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Миколаєва, зареєстрованим/знятим з реєстраційного обліку не значиться. Заявнику рекомендовано звернутись до суду та підтвердити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім передбачених ч.1 ст.315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до роз`яснень, викладених у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року(із змінами), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Розглядаючи аналогічну справу, Верховний Суд зробив відповідний висновок, що тлумачення ст.315 ЦПК України(в старій редакції ст.256 ЦПК) перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпними і в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При цьому не виключається встановлення факту постійного проживання на території України(постанова Верховного Суду від 22.08.2018 року, справа №363/217/17-ц, провадження №61-15154св18). У відповідності з ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України заявника підтверджується слідуючими доказами. Заявник [PERSON] народився [INFO] в м.Миколаїв Миколаївської області, про що мається копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 27.06.2017 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області(а.с.12). Батьками заявника є: батько - [PERSON] , мати [PERSON] . 16.08.1991 року [PERSON] , [INFO] отримав паспорт громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , виданий відділом внутрішніх справ Заводського райвиконкому м.Миколаєва(а.с.13-15). В теперішній час заявник відбуває покарання у ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)», що підтверджується відповіддю ДУ «Петрівська виправна колонія (№49)» №4231-6/4 від 14.08.2025 року(а.с.26). У матеріалах особової справи засудженого знаходиться копія паспорта громадянина колишнього СРСР із внесеним написом "громадянин України" та відміткою про прописку/виписку за адресою: [ADDRESS] з 16.08.1991 року до 06.12.1995 року. Згідно відповіді Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області №4801.3.3-2710/48.1-25 від 09.04.2025 року(а.с.18-19), [PERSON] , [INFO] , був документований паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , виданим 16.08.1991 року Заводським РВВС м.Миколаєва. У заяві Ф-1 місцем проживання зазначено: [ADDRESS] . Відповіддю Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради №14129/19.03.03-11/19/14/25 від 28.05.2025 року зазначено, що в реєстрі відсутні відомості про реєстрацію/зняття із зареєстрованого місця проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Одночасно повідомляється, що відповідно до п.3. Розділу ІІ Закону України від 10.12.2015 року №888-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» картотека реєстраційного обліку осіб за адресою: [ADDRESS] , до департаменту не передавалась(а.с.18-19). Відповідно до довідки ДП «Миколаївський суднобудівний завод» №45/40 від 10.04.2025 року(а.с.21-22), [PERSON] , [INFO] , працював з 25.09.1989 року на заводі імені 61 комунара цеху №10 в якості учня слюсаря механоскладальних робіт. Наказ №185 від 21.09.1989 року. 01.03.1990 року переведений у цех №10 слюсарем механоскладальних робіт 1-го розряду. Наказ №19 від 15.05.1990 року. 08.05.1991 року звільнений за власним бажанням. Наказ №98 від 24.05.1991 року. Крім того, [PERSON] неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень. Згідно відповіді Департаменту інформатизації МВС №1486/16-2025 від 28.05.2025 року [PERSON] було засуджено Миколаївським судом за ч.2 ст.206 КК України 1960 року до 4 років позбавлення волі, ст.14 КК України 1960 року лікування від наркоманії; початок строку 21.03.1993 року. Вирок набрав законної сили 21.12.1994 року(а.с.23-24). Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України заявника станом на 24 серпня 1991 року тягне юридичні наслідки, а саме: дає змогу заявнику отримати паспорт громадянина України, суд вважає за необхідне заяву задовольнити. На підставі ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України», ч.2 ст.315 ЦПК України та

Outcome: approved