Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

09.06.2025 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Галзман Н.В. звернулася до Подільського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми надмірно виплачених бюджетних коштів у вигляді житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 15480,74 грн. Ухвалою Подільського районного суду Одеської області від 30.06.2025 справу за позовом ГУПФ України в Одеській області до [PERSON] про стягнення суми надмірно виплачених бюджетних коштів у вигляді житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг передано до Савранського районного суду Одеської області для розгляду по суті. На обґрунтування позовних вимог представник позивача вказала на те, що [PERSON] , [INFO] , призначена субсидія згідно Постанови КМУ від 21.10.1995 №848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (зі змінами) в розмірі 6662,33 грн. з 01.12.2023. Згідно довідки відділу опрацювання документації №1 від 03.05.2024 №7546/05-16 встановлено, що надміру виплачена сума субсидії у розмірі 15480,74 грн. утворилася за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 у зв`язку з тим, що будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії, призначення житлової субсидії без звернення здійснив на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50 тис. грн. Головним управлінням надіслано лист №1500-0504-8/70373 від 08.05.2024, яким повідомлено відповідача про виникнення переплати субсидії та способи її погашення. Однак, кошти на рахунок Пенсійного фонду України не повернуто. Таким чином, ГУПФ України вважає, що оскільки відповідачка не повідомила про обставини, які впливають на отримання житлової субсидії і це призвело до переплати коштів у виді житлової субсидії в розмірі 3409,28 грн. з неї необхідно стягнути надміру виплачені кошти в судовому порядку. Разом з тим, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ГУПФ України суму надміру виплаченої субсидії у розмірі 15480,74 грн. та судовий збір. Згідно зі статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статей 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючого суддю Брюховецького О.Ю. та передано йому вказану справу. Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 30.07.2025 року даний цивільний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.34-35). 04.08.2025 до суду надійшла заява представника позивача Галзман Н.В. про усунення недоліків (а.с.36). В подальшому ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області від 15.08.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання на 15.09.2025 (а.с.35-36). Слухання справи неодноразово відкладалося. Матеріали справи містять заяву представника позивача Галзман Н.В. про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача у вказаній заяві заначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.51, 55, 62). Відповідачка [PERSON] в судові засідання призначені на 15.09.2025, 14.10.2025 та 27.11.2025 не з`явилася, своєчасно повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак до суду повернувся конверт з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.50, 60, 61). Про причини неявки суд не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань до суду не подала, свою позицію не виклала, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористалася. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б). За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.05.2023 у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також, інформація про час та місце розгляду справи була розміщена на веб-сайті «Судова влада» в розділі «Найближчі слухання». Отже, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Згідно з частиною 8\~статті 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до приписів статті 280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 2 статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Встановлено, що між сторонами у справі виникли спірні правовідносини щодо повернення набутої пенсії за відсутності правової підстави. Вирішуючи цей спір, суд виходить з таких мотивів та норм права. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Суд встановив, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , вказане підтверджується даними з реєстру Савранської територіальної громади (а.с.46). Згідно службової записки начальника відділу опрацювання документації №1 головного управління ПФУ в Одеській області щодо взяття на облік переплати вбачається що згідно реєстру особових рахунків по яких розраховано переплату субсидій необхідно взяти на баланс (а.с.10). Відповідно до службової записки щодо надміру виплаченої житлової субсидії отримувача по результатам опрацювання рекомендацій Мінфіну вбачається, що протягом 12 місяців перед місяцем звернення за призначенням житлової субсидії, відбулась купівля житлового будинку площею 81,1 (дата реєстрації договору купівлі-продажу 29.11.2023). У зв`язку з чим необхідно розрахувати суму надміру виплаченої субсидії за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 в результаті якої виникла переплата державних коштів (а.с.13). З рішення про утримання надміру виплачених сум житлової субсидії №109 від 07.05.2024 вбачається, що [PERSON] отримала житлову субсидію в розмірі 6662,33 грн. на місяць, встановлено, що сума надміру виплаченої житлової субсидії 15480,74 грн., що утворилася за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 (а.с.15). Матеріали справи містять декларацію про доходи і витрати [PERSON] , що звернулася за призначенням житлової субсидії. З розділу ІХ декларації від 14.12.2023 вбачається про відсутність у [PERSON] житлових приміщень (а.с.16-18). Крім того, в матеріалах справи міститься заява вих. №210 від 14.12.2023 [PERSON] про призначення та надання житлової субсидії (а.с.19-21). Однак жодних даних щодо повернення в добровільному порядку коштів відповідачем не вчинено та доказів їх повернення суду не надано. Вирішуючи спір між сторонами та ухвалюючи рішення у справі, суд керується такими правовими нормами та доходить таких висновків. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. В силу частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Питання призначення житлових субсидії врегульоване Положенням «Про порядок призначення житлових субсидій», яке затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848 (далі положення). Відповідачка [PERSON] 14.12.2023 звернулася з відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі якої, останньому було призначено житлову субсидію згідно з постановою КМУ\~від 21.10.1995\~№848\~«Про спрощення\~порядку надання\~населенню субсидій\~для відшкодування\~витрат на\~оплату житлово\~комунальних послуг,\~придбання скрапленого\~газу,\~твердого та\~рідкого пічного\~побутового палива» (зі змінами) у розмірі 6662,33 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2023. Відповідно до п. 49 Положення громадянин несе відповідальність за подані відомості в заяві, декларації, інших документах, що вплинули на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру. За результатами розгляду заяви відповідача позивачем прийнято рішення про призначення субсидії у грошовій безготівковій формі на рахунок, відкритий у банку, для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Правові та організаційні засади здійснення верифікації та моніторингу державних виплат в Україні визначає Закон України «Про верифікацію та моніторинг державних виплат», відповідно до якого (ст.1) органом, що здійснює верифікацію та моніторинг державних виплат, є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової та бюджетної політики (Міністерство фінансів України). Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №136 (у редакції постанови КМУ № 443 від 22.05.2019) затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу державних виплат. Пунктом 6 Порядку №136 визначено, що за результатами верифікації Міністерство фінансів України щомісяця до 25 числа надає органам, що здійснюють державні виплати, рекомендації щодо проведення додаткової перевірки інформації, що містить невідповідності з метою забезпечення ефективного використання бюджетних коштів. Також проведення перевірки даних зазначається і у нормі п. 50-2 Положення. За результатами верифікації, проведеної Міністерством фінансів України, встановлено: «Будь-хто із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, здійснив на суму, яка на дату проведення операції перевищує 50000,00 грн., купівлю транспортного засобу (механізму). Відповідачка про здійснення купівлі житлового будинку, вартість якого перевищує 50000,00 грн., позивача не повідомив. Внаслідок неправомірної поведінки відповідача виникла переплата субсидії за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 року в сумі 15480,74 грн. У добровільному порядку надмірно виплачену житлову субсидію відповідачка не повернула. Пунктами 125 та 127 Положення № 848 визначено, що у випадках, зазначених в абзацах четвертому, п`ятому пункту 119 цього Положення, на вимогу уповноваженого органу, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином. У разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується органом, який призначив житлову субсидію, у судовому порядку. Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Стаття 1214 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Згідно статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Аналіз положень статті 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 22.01.2014 по справі № 6-151цс13 та постанові від 02.07.2014 по справі № 6-91цс14. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки судом встановлено, що відповідачка про здійснення купівлі житлового будинку, вартість якого перевищує 50000,00 грн., позивача не повідомила. У такий спосіб [PERSON] проявила недобросовісність, яка є підставою для повернення нею позивачу безпідставно одержаних коштів. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами статті 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного, статтями 16, 1212, 1214, 1215 ЦК України, та

Outcome: approved