Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Узагальнені доводи сторін 14.11.2023 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок залиття квартири. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . 29.08.2023 року мати позивачки - [PERSON] виявила факт залиття квартири № 409 та зв`язалась із сусідами з верхніх поверхів. Під час обстеження квартири № 413 , що належить відповідачці [PERSON] на праві власності, було виявлено самовільне встановлення душової кабіни з переплануванням приміщення, внаслідок чого утворився коридор, у якому були наявні сліди затоплення. 12.09.2023 року ТОВ Фірма «Компас» було складено акт про залиття квартири № 409 , у якому зазначено, що встановити факт разового затоплення квартири не вдалося, оскільки подія відбулася приблизно місяць тому. Разом з тим, було зафіксовано факт самовільного встановлення відповідачкою душової кабіни у квартирі № 413 . У результаті залиття було пошкоджено: коридор - частково залито стелю та стіну; стеля в кутку покрита жовтими плямами площею близько 1 м?; шпалери розійшлися по вертикальному шву довжиною близько 2 м.п., відшарувалися та здулися; пошкоджено три шпалерні полотна на двох стінах; кухню - залито стіни та стелю; шпалери на суміжній з коридором стіні повністю відпали над меблями, гіпсокартонна стеля вкрита плямами. Для визначення розміру завданих збитків вона звернулася до ПП «Аверті», які визначили суму шкоди від залиття квартири у розмірі 30 439,00 грн. З метою досудового врегулювання спору 09.10.2023 року вона звернулася до відповідачки з вимогою про відшкодування шкоди, однак відповідь не отримала, а її вимога залишилася без задоволення. Позивачка вважає, що недбалість відповідачки призвела до залиття її квартири та пошкодження майна. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить суд стягнути з відповідачки майнову шкоду, завдану внаслідок залиття квартири у розмірі 30 439,00 грн, а також судові витрати: судовий збір 1 073,60 грн., витрати на проведення оцінки матеріальних збитків 3800,00 грн., витрати на проведення експертного дослідження та витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 1-98 т. 1). 11.03.2024 року представник відповідачки [PERSON] адвокат Лук`янець О.О. звернулась до суду з відзивом на позов. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначила, що акт про залиття квартири № 409 складений ТОВ Фірма «Компас» є незаконним та необґрунтованим, оскільки квартира № 413 , з якої ніби то сталось залиття взагалі не оглядалась. Крім того вказаний акт підписано без участі сторін або їх представників, а тому вважає, що він є недопустимим доказом у справі. Жодних доказів того, що у квартирі відповідачки № 413 є несправності у сантехнічному обладнанні, матеріали справи не містять. Водночас будь-які законні перепланування квартири не можуть свідчити про вину відповідачки у залитті квартири № 409 . Вважає, що оскільки відсутній причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі (а.с. 133-164 т. 1). Рух справи Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19.12.2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 102 т. 1). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07.05.2024 року у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, зупинено провадження у справі (а.с. 197-198 т. 1). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15.10.2024 року в розпорядження судового експерта надано додаткові матеріали для проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 244-245 т. 1). 27.01.2025 року на адресу суду з експертної установи надійшли матеріали цивільної справи та висновок експерта №2858 від 22.01.2025 року за результатом проведення судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 4-19 т. 2). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27.01.2025 року поновлено провадження у справі (а.с. 20 т. 2). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (а.с. 52 т. 2). У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] заперечувала проти задоволення позову та просила суд відмовити у його задоволенні. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є матір`ю позивачки [PERSON] . З 2022 року її донька перебувала за кордоном, а вона періодично, приблизно раз у місяць навідувала квартиру. 29.08.2023 року під час чергового відвідування квартири свідок виявила, що приміщення було залите: на стінах та стелі були видимі сліди води. Після телефонної розмови з донькою вона піднялась до сусідів поверхом вище, щоб сповістити про проблему. 12.09.2023 року до квартири приїхав майстер ЖЕКу, який зафіксував факт залиття. У квартирі № 413 сантехнік звернув увагу на встановлену душову кабіну, оскільки вона була розташована в нетиповому місці, тобто не там, де зазвичай розміщується санвузол у квартирах цього будинку. Через це не було видно труби. В акті про залиття вона розписалася особисто. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою сторін у справі, проживає у квартирі № 417 . 29.08.2023 року їй зателефонувала позивачка [PERSON] , поцікавилась, чи перебуває свідок удома, та запитала, чи може її мати прийти і перевірити, чи немає у квартирі [PERSON] ознак залиття. Згодом до неї прийшла мати позивачки та оглянула квартиру. Після цього свідок разом із матір`ю позивачки спустилися до квартири № 409 , де виявили явні сліди залиття: стеля, стіни були пошкоджені водою. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він проживає у квартирі № 413 відповідачки [PERSON] та має з нею дружні стосунки. У серпні 2023 року мати позивачки [PERSON] звернулася до нього із повідомленням про нібито затоплення квартири № 409 по стояку. Він відвідав квартиру № 409 та виявив наявні сліди затоплення, які вже були застарілі та засохлі. Він зазначив, що його вини не має у залитті квартири № 409 , оскільки у квартирі № 413 жодних ознак залиття не було. Водночас він намагався врегулювати питання мирно, зокрема, просив позивачку надати акт про залиття квартири. Далі до квартири № 413 приходили оцінювачі для встановлення розміру збитку. Позивачка не надала йому офіційного висновку оцінки, обмежившись записом суми вручну на папері, яку вимагала сплатити. Встановлені судом обставини Позивачці та відповідачці на праві власності належать квартири, розташовані у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] . Позивачка є власницею квартири № 409 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 20.07.2009 року, виданим Головним управлінням житлового забезпечення ВО КМР (КМДА) на підставі Наказу №1063-С/КІ від 06.07.2009 року (а.с. 12 т. 1). Відповідачка є власницею квартири № 413 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 349348404 від 05.10.2023 року (а.с. 20-21 т. 1). Квартира відповідачки розташована поверхом вище над квартирою позивачки. Сторони в квартирах постійно не проживають у зв`язку з перебуванням за кордоном. За квартирою позивачки здійснює догляд її мати [PERSON] , яка має доступ до квартири. В квартирі відповідачки за її згоди проживає [PERSON] 29.08.2023 року в квартирі позивачки її мати виявила наслідки затоплення. 12.09.2023 року комісією ТОВ Фірма «Компас» у складі головного інженера та голови комісії Можарівського В.М., майстра [PERSON] та слюсаря-сантехніка [PERSON] здійснено обстеження квартир позивачки та відповідачки та складено акт про залиття. Комісією виявлено сліди залиття в квартирі позивачки на стелі в коридорі близько 0,65 м2 та стелі в кухні 0,3 м2, стіни в коридорі 1,25м2 та стіни в кухні 0,9 м2, внаслідок чого пошкоджені шпалери в кухні та коридорі. Комісія констатувала, що мало місце разове затоплення з квартири відповідачки, але не встановила причину залиття з огляду на те, що залиття мало місце близько місяця тому. В квартирі відповідачки комісія встановила самовільно встановлену душову кабіну з переплануванням стін. (а.с. 19 т. 1). 03.10.2023 року на замовлення позивачки [PERSON] ПП «Аверті» складено звіт про суму збитку, завданого позивачці внаслідок затоплення квартири, який складає 30 439,00 грн. У звіті зазначено, що залиття квартири сталося у період з 08.07.2023 року по 28.08.2023 року. Точна дата події невідома. У квартирі на той час ніхто не жив. Станом на дату огляду, 03.10.2023 року, оцінювачами зафіксовано наступні пошкодження оздоблення та облаштування квартири: 1 ) У коридорі було залито частково стелю та стіну. Стеля у кутку покрита жовтими плямами на площі близько 1 м?. Рекомендовано перешпаклювати стелю, виконати антибактеріальну обробку та перефарбувати всю стелю. Шпалери розійшлися по вертикалі, по шву довжиною близько 2 м.п., відшарувалися та здулись. Всього пошкоджено три шпалери на двох стінах. Рекомендовано перешпаклювати, виконати антибактеріальну обробку та поклеїти нові шпалери. 2) На кухні було залито стіни та стелю. Шпалери на суміжній з коридором стіні повністю відпали над меблями, гіпсокартонна стеля у плямах. Також рекомендовано очищення пошкоджених поверхонь, шпаклювання, антибактеріальна обробка та фарбування або поклейка шпалер. (а.с. 22-70 т. 1). 09.10.2023 року позивачка звернулась до відповідачки засобами поштового зв`язку із вимогою, в якій просила сплатити їй 34 239,00 грн., що складається з суми шкоди, завданої майну у розмірі 30 439,00 грн. та витрат на проведення оцінки завданого збитку у розмірі 3 800,00 грн. (а.с. 75-80 т. 1). У відповідності до висновку експерта № 2858-Е від 22.01.2025 року про проведення судової будівельно-технічної експертизи за даними візуально-інструментального обстеження квартири [ADDRESS] визначити конкретну причину залиття, яке мало місце 12.09.2023 року квартири № 409, що розташована на 19 (дев`ятнадцятому) поверсі житлового будинку, не вбачається за можливе. В акті про залиття, аварію, що трапилася на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 12.09.2023 року (м.с. арк. 19) вказана можлива причина залиття, а саме: «причиною залиття є затоплення з квартири № 413 ». За даними візуально-інструментального обстеження квартири [ADDRESS] можливо вказати, що залиття квартири № 409 сталося з квартир [ADDRESS] , про що свідчать ознаки пошкоджень опоряджувального покриття від впливу рідини в квартирі № 409 , які співпадають з місцерозташуванням душової кабіни в квартирі № 413 , яка обладнана складовими елементами систем водонесучих комунікацій (холодного та гарячого водопостачання, водовідведення) (а.с. 5-15 т. 2). В судовому засіданні судовий експерт [PERSON] підтвердила свій висновок та пояснила, що встановити точну причину залиття неможливо, проте за характером пошкоджень можна припустити, що залиття мало разовий характер. Разом з тим, за ознаками та локалізацією пошкоджень можливо визначити, що залиття квартири позивачки відбулося з квартири відповідачки, оскільки пошкодження та їх наслідки зафіксовані саме у тій частині квартири позивачки, яка відповідає розташуванню душової кабіни у квартирі відповідачки. Оцінка суду Отже, судом встановлено факт залиття квартири позивачки, яке відбулось з розташованої поверхом вище квартири відповідачки, внаслідок чого позивачці завдано майнової шкоди, пов`язаної з ремонтом квартири після її залиття. Конкретної календарної дати залиття квартири не встановлено, однак це не спростовує самого факту події, який підтверджується сукупністю належних і допустимих доказів та не заперечується відповідачкою. За змістом положень частини третьої статті 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Правовідносини сторін є деліктними, тобто такими, що виникають щодо зобов`язання із заподіяння шкоди. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень законодавства щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до частини другої статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Стаття 319 Цивільного кодексу України закріплює, що власність зобов`язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до стаття 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати своє майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна норма міститься у Житловому кодексі України, у якому зазначено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт (стаття 151). Отже, відповідно до законодавства власник житлового приміщення несе відповідальність за утримання його в належному стані. Це означає, що власник має тримати житло в відповідному стані, вчасно обслуговувати комунікації, не допускати їх до небезпечного, зношеного стану. Не допускається необережне, безвідповідальне поводження. В обов`язки кожного входить враховувати інтереси і законні права сусідів, правила користування житловими приміщеннями, а також правила утримання спільної власності власників приміщень багатоквартирних будинків. Відповідачка не заперечувала факт залиття квартири позивачки та наслідки такого залиття, але не визнає своєї вини у залитті квартири, проте відповідачкою не надано доказів на підтвердження того, що залиття квартири сталось з інших причин, ніж зазначено в акті про залиття квартири та у висновку судової будівельно-технічної експертизи. Доводи відповідачки про те, що акт про залиття та висновок експерта не підтверджують її вини в залитті квартири, не заслуговують на увагу з огляду на те, що, хоча точну причину залиття визначити неможливо, за ознаками пошкоджень можна констатувати, що залиття сталося один раз та походило з квартири № 413 , яка належить відповідачці, а пошкодження та наслідки залиття квартири позивачки локалізуються саме в зоні розташування душової кабіни в квартирі відповідачки. Суд зауважує, що винна може полягати не тільки у конкретних діях, але і у бездіяльності. Судом встановлено, що відповідачка не проживала в своїй квартирі на момент залиття квартири позивачки, проте не забезпечила перекриття водопостачання в квартиру. В квартирі за згодою відповідачки проживала стороння особа, з якою відповідачкою не укладався договір оренди житла, який передбачав би відповідальність за належне утримання квартири, у тому числі системи водопостачання. Отже відповідачка, як власник квартири, безвідповідально поставилась до своїх обов`язків щодо належного утримання майна, внаслідок чого завдано шкоду позивачці як власнику квартири, у зв`язку з чим, відповідно до законодавства, відповідачка несе відповідальність за завдану шкоду. Судові витрати Відповідно до статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Під час розгляду справи, позивачкою понесені судові витрати, що складаються з: 1) вартості проведення оцінки матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири у розмірі 3 800,00 грн. (а.с. 73, 74 т. 1), судового збору у розмірі 1 073,60 грн. (а.с. 8 т. 1) та витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 15 145,60 грн. (а.с. 16 т. 2), а всього у розмірі 20 018,60 грн. З огляду на те, що судом задоволено позовні вимоги у повному обсязі, з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судові витрати у розмірі 20 018,60 грн. При вирішенні справи суд не вирішує питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, яке буде вирішено в окремому судовому засіданні з ухвалення додаткового рішення відповідно до вимог статті 270 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved