Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

12.09.2025р.\~ [PERSON] ,\~через свого\~адвоката Павлюк\~А.А., звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 11.12.2021 року зареєструвала шлюб з відповідачем, в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалося і рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20.11.2024р. шлюб між сторонами було розірвано. Після припинення спільного проживання, малолітня дитина залишилась проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згоди щодо розміру аліментів, які відповідач повинен сплачувати, між сторонами не досягнуто. За вказаних обставин, [PERSON] просила стягнути\~з [PERSON] на\~свою користь\~аліменти на\~утримання малолітньої\~доньки [PERSON] ,\~ [INFO] \~в розмірі\~1/4\~частки від\~всіх видів\~його доходів,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~дати подання\~позову і\~до повноліття\~дитини. В судове засідання\~позивач\~ [PERSON] не з`явилася, 02.12.2025р. подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 01.12.2025р. подав до суду письмову заяву в якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі частки всіх видів його доходів визнає в повному обсязі та не заперечує проти їхнього задоволення. Справу просив розглянути за його відсутності. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши позицію сторін щодо предмету спору, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 грудня 2021 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 820. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.11.2024р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Витягами з реєстру Підгайчиківської територіальної громади підтверджується, що малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною другою статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1, 2 ст. 155 СК\~України\~визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають\~ґрунтуватися\~на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не\~можуть\~здійснюватися\~всупереч\~інтересам дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Відповідно до\~частини першої\~статті 183\~СК України, частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. При цьому в положенні ч.5 даної статті вказано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до частини першої та четвертої\~статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Зміст заяви відповідача свідчить про те, що [PERSON] повністю визнає пред`явлені до нього вимоги та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі, заявленому до стягнення позивачем. Частиною шостою\~статті 263 ЦПК України\~передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Таким чином, з урахуванням обставин справи та повного визнання [PERSON] позову, що не суперечить вимогам законодавства, інтересам сторін і їхньої малолітньої дитини, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.09.2025р. і до повноліття дитини. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з положень вищевказаної норми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved