Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

25.11.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 25.12.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 20927-12/2023, відповідно до якого Товариство надало [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 19\~000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 29.04.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29042024-1, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 20927-12/2023 у загальній сумі 65\~000,00 грн. Крім того, 20.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 33166-12/2023, відповідно до якого Товариство надало [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 15\~000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти в порядку та на умовах, визначених цим Договором. 24.05.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №\~24052024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 33166-12/2023у загальній сумі 58\~500,00 грн. З урахуванням наведеного вище, позивач просить стягнути з відповідача вказані заборгованості та понесені судові витрати. Заочним рішенням суду від 05.05.2025 позовні вимоги ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» задоволені у повному обсязі. Ухвалою суду від 08.08.2025 вищевказане заочне рішення скасовано, справу призначено до нового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Від представника відповідача адвоката Васильченко Г.І., надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що до позову долучені договори факторингу не у повному обсязі; у витягах з реєстру боржників до договорів факторингів відсутні підписи та печатки сторін; позивачем не надано доказів на підтвердження перерахування коштів відповідачеві; нараховані проценти є несправедливими і за умов, якщо припустити факт укладання кредитних договорів, проценти повинні нараховуватися в розмірі 1% на день згідно Закону України «Про споживче кредитування» зі змінами, внесеними Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що набрав законної сили 24.12.2023; вважає за доцільне зменшити розмір процентів до суми заборгованості у разі встановлення факту укладання кредитних договорів, адже проценти майже втричі перевищують розмір заборгованості. У відзиві також зазначено про стягнення правничої допомоги, понесеної відповідачем у зв`язку з розглядом справи, докази якої будуть надані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, що в узагальненні за своїми доводами аналогічна викладеним у позові. Заперечують щодо розміру правничої допомоги, вважають суму в 15\~000,00 грн неспівмірною зі складністю справи. Від представника позивача у відзиві зазначено про розгляд справи без їх участі, просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути всі понесені позивачем витрати. У судовому засіданні, призначеному на 20.11.2025, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Стягнути з позивача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу, докази якої будуть надані в порядку ч.\~8 ст. 141 ЦПК України. Не приймати до уваги докази, долучені стороною позивача до відповіді на відзив. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.12.2023 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 20927-12/2023, відповідно до якого Товариство надало [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 19\~000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти в порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 7-9). 29.04.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29042024-1, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 20927-12/2023 у загальній сумі 65\~000,00 грн (а.с. 12-13). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~20927-12/2023 від 25.12.2023 в розмірі 65\~000,00 грн, з яких: 19\~000,00 грн заборгованість за основним боргом; 46\~000,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 15). Вищевказана сума заборгованості підтверджується розрахунком, долученим позивачем до позовної заяви (а.с. 16). Крім того, 20.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 33166-12/2023, відповідно до якого Товариство надало [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 15\~000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти в порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 20-22). 24.05.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24052024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 33166-12/2023у загальній сумі 58\~500,00 грн (а.с. 25-27). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №\~33166-12/2023 від 20.12.2023 в розмірі 58\~500,00 грн, з яких: 15\~000,00 грн заборгованість за основним боргом; 43\~500,00 грн заборгованість за відсотками (а.с. 29). Вищевказана сума заборгованості підтверджується розрахунком, долученим позивачем до позовної заяви (а.с. 30). Приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства сторонами (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до частин 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). В усіх договорах, що розглядаються в рамках даної справи, зазначено про те, що вони укладаються в електронній формі. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі Закон), електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У відповідності до ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону). Наведене знаходить своє підтвердження у постанові Верховного Суду по справі №\~524/5556/19 від 12.01.2021. Підписавши кредитні договори шляхом використання електронно-цифрового підпису, відповідач фактично погодився із запропонованими кредитодавцем умовами договорів, що свідчить про те, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, які вони повинні виконувати. Номер картки, зазначений у кредитних договорах, на які здійснювались перерахунки коштів, був зазначений саме відповідачем, адже жодні персональні дані відповідача не могли б бути відомі позивачу без укладення спірних договорів. З наведених доказів слідує, що відповідач здійснив відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення договорів, відтак, суд дійшов до висновку про підтвердження факту укладення вищезгаданих договорів між відповідачем та первісними кредиторами, а також невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги до нього за цими договорами в таких розмірах: 65\~000,00 грн (кредитний договір № 20927-12/2023 від 25.12.2023); 58\~500,00 грн (кредитний договір № 33166-12/2023 від 20.12.2023). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору, зазначені договори недійсними не визнано. Щодо відступлення права вимоги. Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.\~516 ЦК України. Як встановлено судом раніше, 29.04.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 29042024-1 та 24.05.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24052024. До позову були долучені витяги з них, до відповіді на відзив долучені копії у повному обсязі (а.с. 148-152, 155-159). Згідно витягів з реєстру боржників до цих договорів факторингів вбачається, що від первісних кредиторів перейшли права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Суд відхиляє заперечення сторони відповідача щодо неприйняття документів, долучених позивачем до відповіді на відзив, оскільки, в силу ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Суд прийшов до такого висновку з огляду на те, що до відповіді на відзив позивачем були долучені докази, що вже містилися в матеріалах цивільної справи та, що були долучені з дотриманням ст. 83 ЦПК України, однак у первісній редакції вони були подані лише у витягах, а наразі у повному обсязі. Вони не є взагалі новими доказами у справі, що не досліджувались раніше, вони не спростовують, а навпаки, знову ж-таки підтверджують перехід права вимоги від первісних кредиторів до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до відповідача є законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами. Щодо нарахування процентів. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, окрім заборгованості за основним боргом, просив стягнути заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 ЦК України та ст. 625 ЦК України. У постанові від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі №\~444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12). Вимог щодо нарахування процентів згідно ст. 625 ЦК України, у позові не заявлено. Таким чином, до стягнення підлягають проценти за користування кредитами в межах строку кредитування. Пунктом 1.4.1 кредитних договорів визначені процентні ставки, що становлять 2,50% на день, що застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цих договорів. Щодо змін в Законі України «Про споживче кредитування», внесених Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що набрав законної сили 24.12.2023, на які посилається сторона відповідача, суд зазначає наступне. 24.12.2023 набув чинності Закон України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (надалі Закон України № 3498-IX від 22.11.2023). Цим законом статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» (надалі Закон України № 1734-VIII від 15.11.2016) доповнено частиною 5 наступного змісту: максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Разом з цим, за приписами п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1734-VIII від 15.11.2016, тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України № 3498-IX від 22.11.2023, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 встановлено, що дія п. 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір № 33166-12/2023 укладено 20.12.2023 строком на 120 днів, дата погашення кредиту 17.04.2024. За кредитним договором, процентна ставка становить 2,50% на день в межах 120денного строку кредитування. Враховуючи п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1734-VIII від 15.11.2016, згідно якого протягом перших 120 днів максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати 2,5%, розмір процентів за весь час користуванням кредитним договором № 33166-12/2023 від 20.12.2023 повинен складати 45\~000,00 грн, виходячи з наступного розрахунку: (2,50% * 15\~000,00 грн) * 120 днів. За позовом же сума процентів становить 43\~500,00 грн. Щодо кредитного договору № 20927-12/2023, то він укладений 25.12.2023 строком на 100 днів, дата погашення кредиту 02.04.2024. За кредитним договором, процентна ставка становить 2,50% на день в межах 100денного строку кредитування. Враховуючи п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1734-VIII від 15.11.2016, згідно якого протягом перших 120 днів максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати 2,5%, розмір процентів за весь час користуванням кредитним договором № 20927-12/2023, то він укладений 25.12.2023 повинен складати 47\~500,00 грн, виходячи з наступного розрахунку: (2,50% * 19\~000,00 грн) * 100 днів. За позовом же сума процентів становить 46\~000,00 грн. Отже, з врахуванням того, що 120денним строком з дня набрання чинності Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 є дата 21.04.2024, а дії кредитних договорів в рамках даної справи спливають 02.04.2024 та 17.04.2024, до них не можна застосувати проценту ставку в розмірі 1% на день, адже як кредитними договорами процента ставка узгоджена в розмірі 2,50% на день, так і п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №\~1734-VIII від 15.11.2016 визначено, що протягом перших 120 днів максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати 2,5%. На підставі викладеного, суми заборгованостей за процентами підлягають до стягненню у повному обсязі. Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про зменшення суми процентів до суми заборгованостей за тілом з тих підстав, що предметом стягнення з відповідача є стягнення заборгованості за сумою кредиту та нарахованими процентами за користування кредитом відповідно до ст. 1048 ЦК України, тобто, за такими процентами, що були узгоджені між сторонами кредитних зобов`язань. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн. Докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу будуть надані в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.\~ст. 526, 527, 530, 629, 1049, 1054, 1082 ЦК України,

Outcome: approved