Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, просить стягнути з неповнолітньої особи [PERSON] на користь [PERSON] 61 825 гривень матеріальної шкоди, що складається із витрат на лікування, та 30\~000 гривень моральної шкоди, а у разі відсутності у неповнолітньої особи [PERSON] доходу або майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнути в частці, якої не вистачає або в повному обсязі з його матері - [PERSON] , з припиненням цього обов?язку матері по досягненню [PERSON] повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.08.2024 о 16 год. 50 хв. неповнолітня особа - [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] спричинив ДТП, внаслідок якого постраждав [PERSON] , який отримав тілесні ушкодження, звернувся в лікарню за наданням йому допомоги (при первинному огляді медиків встановлено забій підборіддя, зламаний зуб). Також мало місце пошкодження велосипеда «BMC Time Machine», на якому рухався позивач. Неповнолітній [PERSON] був за кермом скутера, який, як він пояснив, належить його батькові, без державного номерного знаку, не мав водійських прав і правової підстави керувати скутером та залишив місце події, не надавши допомогу [PERSON] . Постановою Львівського апеляційного суду від 02.07.2025 по справі №450/4797/24 постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 31.03.2025 щодо [PERSON] - скасовано. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП та на підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі закрито у зв?язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. При цьому зазначено, зокрема, що: «Апеляційним судом встановлено, що [PERSON] , 24 серпня 2024 року о 16 год. 50 хв. ухилилася від покладених на неї батьківських обов?язків передбачених ст. 150 СК України по відношенню до свого сина [PERSON] , [INFO] , який перебуваючи за адресою [ADDRESS] , о 16 год. 49 хв., 24 серпня 2024 року, будучи неповнолітнім вчинив ДТП, а саме на повороті наїхав мопедом на велосипедиста [PERSON] , внаслідок чого порушив вимоги ст. 124 КупАП. Вина [PERSON] у вчиненні інкримінованого нею правопорушення підтверджується наступними доказами: - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №020181 від 8 жовтня 2024 року (а.с.1), з якого встановлено, що [PERSON] 24 серпня 2024 року о 16 год. 50 хв. ухилилася від покладених на неї батьківських обов?язків передбачених ст. 150 СК України по відношенню до свого сина [PERSON] , [INFO] , а саме останній перебуваючи за адресою [ADDRESS] , спричинив ДТП внаслідок чого порушив вимоги ст. 124 КУпАП. - інформацією з електронного рапорту ВП №3 (м. Пустомити) ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області (а.с. 5-6), з якого вбачається, що о16 год. 50 хв. 24 серпня 2024 року на лінію 102 надійшло повідомлення що за адресою с. Раковець, вул. Зубрівська, на повороті мопед (червоного кольору, без номерних знаків) наїхав на велосипедиста [PERSON] та поїхав з місця події; - протоколом огляду місця ДТП від 24 серпня 2024 року (а.с. 7-11), в якому зафіксована дана дорожня обстановка; - схемою місця ДТП (а.с. 12), на якій зображено місце зіткнення та дорожня обстановка; ?- ?фото таблицею (а.с. 14-), на якій зображено пошкоджені транспортні засоби; ??- письмовими поясненнями [PERSON] від 24 серпня 2024 року (а.с. 15) з якого встановлено, що він рухався правою смугою руху, коли з другорядної дороги виїхав мопед червоного кольору, створюючи аварійну ситуацію, у зв?язку із чим він з?їхав в ліво, після чого впав з велосипеда, отримав ушкодження; - результатом токсикологічного дослідження №4923 [PERSON] (а.с. 11), з якого встановлено, що в крові відсутній алкоголь; ??- висновком №002287 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 серпня 2024 року (а.с. 17), з якого встановлено, що в [PERSON] не виявлено ознак сп?яніння; ??- поясненнями [PERSON] , від 24 серпня 2024 року (а.с. 18), з якого вбачається, що він 24 серпня 2024 року керував скутером «Viper Storm» червоного кольору, без встановленого державного номерного знаку, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, не побачив велосипедиста та не почув як він впав; ??- рапортом лейтенанта поліції [PERSON] від 10 вересня 2024 року (а.с. 20), з якого вбачається, що в ході розгляду звернення встановлено, що неповнолітній вчинив неправомірні дії передбачені ст. 124, 126 КУпАП, внаслідок чого до відповідальності притягується його матір [PERSON] за ч. 3 ст. 184 КУпАП. Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги адвоката Юхименка Г.А. прийшов до висновку, що аргументи потерпілого відповідають фактичним обставинам справи, є законними, обґрунтованим і повністю підтверджується доказами». Таким чином, судом встановлено винні дії відповідача 1, внаслідок чого позивач отримав тілесні ушкодження, позивачу спричинено матеріальну, моральну шкоду та завдано шкоду здоров`ю. Згідно з інформацією з електронного рапорту ВП №3 (м. Пустомити) ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, вбачається, що «24 серпня 2024 року на лінію 102 надійшло повідомлення що за адресою с. Раковець, вул. Зубрівська, на повороті мопед (червоного кольору, без номерних знаків) наїхав на велосипедиста [PERSON] та поїхав з місця події. У потерпілого є на лиці кров. Потерпілого [PERSON] доставлено в лікарню Св. Луки, проходить обстеження. Діагноз велосипедиста: забійна рана підборіддя, перелом зуба. Подія за участі неповнолітнього». Отримавши в цей же день, 24.08.2024, першу допомогу у лікарні Св. Луки, позивач невідкладно 26.08.2024 (25.08.2024 була неділя, вихідний день) звернувся за фаховою і спеціалізованою допомогою до стоматологічної клініки «Рікота», де йому встановили діагноз: горизонтальний перелом кореня 22 зуба; травматичний пульпіт 11 зуба і призначили лікування згідно затвердженого плану лікування. Планом лікування передбачено комплекс заходів щодо відновлення анатомічної форми зубів і їх функціонування, лікування, профілактики. Загальна вартість робіт становить 74890 грн. З яких, станом на день подання позовної заяви виконано і сплачено позивачем на рахунок клініки «Рікота» 61425 грн., а 13465 грн. заплановано до оплати, оскільки лікування тривале, провадиться етапами, згідно з планом лікування. Також позивач звернувся у клініку «Експерт», де йому наклали шви на підборіддя. Станом на день подання позовної заяви позивачем проведено оплату послуг на лікування на загальну суму 61 425 грн., що підтверджується наступними чеками: 26.08.2024 - на суму 2870 грн., 30.08.2024 - на суму 2720 грн., 06.09.2024 - на суму 1740 грн., 22.01.2025 - на суму 1595 грн., 04.02.2025 - на суму 8455 грн., 18.03.2025 - на суму 8975 грн., 18.03.2025 - на суму 5200 грн., 25.04.2025 - на суму 300 грн., 01.05.2025 - на суму 300 грн., 27.05.2025 - на суму 595 грн., 17.06.2025 - на суму 595 грн., 31.07.2025 - на суму 28080 грн. Також позивач оплатив клініці «Експерт» послуги щодо накладення швів на підборіддя і їх зняття у сумі 400 грн. Загальні витрати позивача на лікування склали 61\~825 грн. Таким чином позивач поніс і понесе в майбутньому витрати, пов?язані із ушкодженням свого здоров?я внаслідок ДТП, спричиненого відповідачем 1. Слід зауважити, що крім вказаних вище витрат і візитів до клініки «Рікота», позивач придбав ліки для знеболення, зупинення крові, загоювання ран, звертався до лікаря із скаргами на загальний стан здоров?я, зокрема на болі в голові і підборідді, розсічення якого зашивали. Щодо лікування зубів, то негативним моментом для позивача є те, що у двох зубах були видалені нерви, що є безповоротною шкодою здоров?ю. Також після зазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивач перебував у стресовому стані, мав проблеми зі сном, головокружіння, був біль у щелепі в районі пошкоджених зубів та підборідді. Він зазнавав як фізичного болю, так і страждань у зв?язку із ушкодженням здоров?я, був позбавлений певний час вести свій звичний спосіб життя, оскільки на обличчі були садна і синці, розсічене підборіддя, накладені шви. Також позивачем пережито емоційно-психологічний стрес, який супроводжувався почуттям тривоги, болю внаслідок участі у дорожньо-транспортній пригоді та витрачено час на відновлення порушених прав як потерпілого, тривалим часом лікування та реабілітації, яка триває весь Таким чином, приймаючи до уваги наслідки ДТП, якою відповідачем 1 заподіяно позивачу тілесні ушкодження, глибину його душевних страждань у зв?язку з цим, а також у зв?язку з фізичним та душевним болем внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позивач вважає достатнім визначити загальний розмір відшкодування завданої йому моральної шкоди в розмірі 30000 грн. Вважає, що моральну та матеріальну шкоду належить стягнути з відповідача 1, а у разі відсутності у неповнолітньої особи (відповідача 1) доходу або майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнути в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі з її матері - співвідповідача (відповідача 2), з припиненням цього обов?язку матері по досягненню відповідачем 1 повноліття (ст. 1179 ЦК України). Виходячи з матеріалів справи №450/4797/24, відповідач 1 - неповнолітній і на даний час не працює, самостійного заробітку та майна, достатнього для відшкодування завданої з його вини шкоди, не має. Отже, зазначена вище матеріальна і моральна шкода повинна бути відшкодована одним з батьків неповнолітньої особи (відповідача 1). Протиправність поведінки батьків неповнолітнього відповідача полягає в невиконанні покладених на них обов?язків з виховання дітей, що сприяло скоєнню останніми правопорушення. Тобто, хоча шкода виникла безпосередньо від дій дитини, але оскільки такі дії є результатом бездіяльності батьків, то і завдана дитиною шкода є результатом бездіяльності батьків. Таким чином, батьки несуть відповідальність при наявності своєї вини у нездійсненні виховання чи нагляду за дитиною. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 26.08.2025 вказану позовну заяву передано за підсудністю на розгляд Личаківського районного суду м.Львова. 17.09.2025 матеріали справи надійшли до Личаківського районного суду м.Львова та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд судді Головатому Р.Я. Ухвалою від 02.10.2025, після виконання 29.09.2025 вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 23.09.2025, постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Визначити відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснити відповідачам право протягом зазначеного строку надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України одночасно з надісланням відзиву до суду копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи, документи, на підтвердження чого додаються до відзиву. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідачі вправі пред`явити зустрічний позов у строк визначений для подання відзиву. Визначити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачам п`ятиденний строк з дня його отримання для подання заперечення, копія яких одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи, документи, на підтвердження чого додаються до відповіді на відзив та заперечення відповідно. Роз`яснити учасникам справи, що процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до Цивільного процесуального кодексу України обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Копія ухвали вручена відповідачу [PERSON] 13.10.2025, а відповідачу [PERSON] 15.10.2025, однак останній правом на подання відзиву не скористався. Разом з тим, 31.10.2025 від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Звертає увагу на те, що представник позивача адвокат Юхименко Г.А. подав позовну заяву без уточнення належних повноважень, зокрема до позовної заяви додано ордер адвоката від 18.08.2025 р. № 1392844 на надання правничої допомоги у Сихівському районному суді міста Львова та Львівському апеляційному суді, про представництво у Личаківському районному суді міста Львова інформація у ордері відсутня. Зазначає, що до позовної заяви не додано жодних доказів того, що позивач переніс моральні страждання, про стягнення яких він просить. Немає медичних висновків, чи заключень від лікаря психіатра чи проходження реабілітації у психотерапевта, або ж свідків, які можуть підтвердити погіршення психічного стану [PERSON] . Щодо долучених доказів, зокрема медичної документації із ТзОВ «РІКОТА», то у ній відсутній медичний висновок, який би підтверджував причинно-наслідковий зв`язок між травмами отриманими при ДТП, яке відбулось 24.08.2024 та станом здоров`я позивача на день звернення у клініку. У позовній заяві зазначено, що позивача було доставлено у лікарню Святого Луки, і встановлено діагноз: забійна рана підборіддя, перелом зуба, але до позовної заяви відповідних документів не додано, а надана лише медична документація датована 26.08.2024. Немає незалежної медичної експертизи, яка б встановила зв`язок між пошкодженнями здоров`я отриманими при ДТП та діагнозом поставленим у ТзОВ «РІКОТА». Також звертає особливу увагу суду на те, що до позовної заяви долучені квитанції про оплату медичних послуг від 26.08.2024 на суму 2870 грн., від 30.08.2024 на суму 2720 грн., від 06.09.2024 на суму 1740 грн., загальна сума 7330 грн. Фактично, лише три звернення у клініку відбулось у двотижневий період після ДТП. Усі інші квитанції про оплату медичних послуг із ТзОВ «РІКОТА» були здійснені уже у 2025 році, що підтверджують візити позивача у клініку, після спливу значного часу, після отримання травм при ДТП, зокрема: 22.01.2025 фактично п`ять місяців після згаданих подій, та 04.02.2025, 18.03.2025, 25.04.2025, 01.05.2025, 27.05.2025, 17.06.2025, 31.07.2025, останній візит (оплата) відбулась 31.07.2025, відтак, пройшло одинадцять місяців після подій, і немає доведеного причинно-наслідкового зв`язку між травмами отриманими при ДТП, яке відбулось 24.08.2024 та лікуванням і обстеженнями, які відбувались у період між 22.01.2025 та 31.07.2025. Зважаючи на вищенаведене, вважає, що немає достатніх доказів, які б підтверджували нанесену матеріальну шкоду у сумі 61825 грн. 04.11.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що до відзиву не надано документу, який би посвідчував повноваження адвоката Іленко Ю.Р. на представлення інтересів [PERSON] та її свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю та не вказано коли саме відповідач 2 отримала ухвалу суду, відтак вважає, що відзив подано з пропущенням строку, вказаного в ухвалі суду, а тому такий не повинен братися судом до уваги. В той же час вважає за необхідне пояснити, що позовна заява подавалася до Сихівського районного суду м.Львова, однак останній, встановивши, що місце реєстрації проживання відповідачів знаходиться у Личаківському районі м. Львова, ухвалою від 26.08.2025 позовну заяву передав за підсудністю на розгляд Личаківського районного суду м.Львова і представник позивача до відповіді на відзив долучає ордер на представництво у Личаківському районному суді м.Львова. Звертає увагу\~на те,\~що у\~позовній заяві\~чітко вказано\~причинний зв`язок\~між протиправністю\~діяння відповідача\~1\~(у\~вигляді вчинення\~ДТП,\~внаслідок чого\~позивач отримав\~травми,\~біль)\~та стражданнями\~позивача,\~а саме:\~«після зазначеної\~дорожньо-транспортної\~пригоди позивач\~перебував у\~стресовому стані,\~мав проблеми\~зі сном,\~головокружіння,\~був біль\~у щелепі\~в районі\~пошкоджених зубів\~та підборідді.\~Він зазнавав\~як фізичного\~болю,\~так і\~страждань у\~зв`язку\~із ушкодженням\~здоров`я,\~був позбавлений\~певний час\~вести свій\~звичний спосіб\~життя,\~оскільки на\~обличчі були\~садна і\~синці,\~розсічене підборіддя,\~накладені шви.\~Також позивачем\~пережито емоційно-психологічний\~стрес,\~який супроводжувався\~почуттям тривоги,\~болю внаслідок\~участі у\~дорожньо-транспортній\~пригоді та\~витрачено час\~на відновлення\~порушених прав\~як потерпілого,\~тривалим часом\~лікування та\~реабілітації,\~яка триває весь цей час». Щодо доказів, то кожна сторона посилається і долучає ті докази, на які вона вважає за потрібне. Позивач вважає встановленим фактом, і вказав у позовній заяві: «що згідно з інформацією з електронного рапорту ВП №3 (м. Пустомити) ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, вбачається, що «24 серпня 2024 року на лінію 102 надійшло повідомлення що за адресою [ADDRESS] , на повороті мопед (червоного кольору, без номерних знаків) наїхав на велосипедиста [PERSON] та поїхав з місця події. У потерпілого є на лиці кров. Потерпілого [PERSON] доставлено в лікарню [PERSON] , проходить обстеження. Діагноз велосипедиста: забійна рана підборіддя, перелом зуба. Подія за участі неповнолітнього». Отримавши в цей же день 24.08.2024 року першу допомогу у лікарні Св. Луки, позивач невідкладно 26.08.20224 року (25.08.2024 року була неділя, вихідний день) звернувся за фаховою і спеціалізованою допомогою до стоматологічної клініки «Рікота», де йому встановили діагноз: горизонтальний перелом кореня 22 зуба; травматичний пульпіт 11 зуба і призначили лікування згідно затвердженого плану лікування. Планом лікування передбачено комплекс заходів щодо відновлення анатомічної форми зубів і їх функціонування, лікування, профілактики». З огляду квитанцій, видно, що лікування має тривалий час, а не включає в себе одноразове надання медичної допомоги. 10.11.2025 від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшло заперечення, у якому остання зазначає, що якби [PERSON] потребував невідкладної медичної допомоги, то він би звернувся у державну клініку, які працюють у неділю, якщо ж позивач звернувся за спеціалізованою допомогою два дні після отримання травми, то значить стан його здоров`я не потребував невідкладної медичної допомоги. Факт здійснення правопорушення, не є прямим доказом його наслідків. Позивач зазначає, що 24.08.2024 отримав першу медичну допомогу в лікарні Св. Луки, але таких медичних документів у матеріалах справи немає. Що стосується судово-медичної експертизи, то вона необхідна, оскільки до позову долучено лише документи з приватного медичного закладу, і немає доказів, які б підтверджували зв`язок між травмами, які 24.08.2024 отримав [PERSON] , та стан його здоров`я на день подання позову. Стосовно моральної шкоди, то не було надано жодних доказів того, що позивач потребував допомоги психолога, та звертався за такою допомогою. 11.11.2025 представник позивача подав заяву, у якій на підставі ст.141 ЦПК України зазначає, що докази понесених витрат на правничу допомогу будуть подані ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки на даний час позивачем [PERSON] було понесено 10000 гривень витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, однак розгляд справи ще триває, тому визначити остаточний розмір судових витрат, пов`язаних із захистом його законних прав та інтересів на даній стадії неможливо. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Постановою Львівського апеляційного суду від 02.07.2025 у справі №450/4797/24 постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 31.03.2025 щодо [PERSON] - скасовано. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.184 КУпАП, та на підставі п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі закрито у зв?язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. При цьому, як вбачається зі змісту постанови, Апеляційним судом встановлено, що [PERSON] , 24 серпня 2024 року о 16 год. 50 хв. ухилилася від покладених на неї батьківських обов`язків передбачених ст. 150 СК України по відношенню до свого сина [PERSON] , [INFO] , який перебуваючи за адресою [ADDRESS] , о 16 год. 49 хв., 24 серпня 2024 року, будучи неповнолітнім вчинив ДТП, а саме на повороті наїхав мопедом на велосипедиста [PERSON] , внаслідок чого порушив вимоги ст. 124 КУпАП. Таким чином [PERSON] вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 184 КУпАП., тобто вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено КУпАП, крім порушень, передбачених частинами третьою або четвертою статті 173 - 4 цього Кодексу Вина [PERSON] у вчиненні інкримінованого нею правопорушення підтверджується наступними доказами: - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №020181 від 8 жовтня 2024 року (а.с.1), з якого встановлено, що [PERSON] 24 серпня 2024 року о 16 год. 50 хв. ухилилася від покладених на неї батьківських обов`язків передбачених ст. 150 СК України по відношенню до свого сина [PERSON] , [INFO] , а саме останній перебуваючи за адресою [ADDRESS] , спричинив ДТП внаслідок чого порушив вимоги ст. 124 КУпАП - інформацією з електронного рапорту ВП №3 (м. Пустомити) ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області (а.с. 5-6), з якого вбачається, що о 16 год. 50 хв. 24 серпня 2024 року на лінію 102 надійшло повідомлення що за адресою с. Раковець, вул. Зубрівська, на повороті мопед (червоного кольору, без номерних знаків) наїхав на велосипедиста [PERSON] та поїхав з місця події; - протоколом огляду місця ДТП від 24 серпня 2024 року (а.с. 7-11), в якому зафіксована дана дорожня обстановка; - схемою місця ДТП (а.с. 12), на якій зображено місце зіткнення та дорожня обстановка; - фото таблицею (а.с. 14-), на якій зображено пошкоджені транспортні засоби; - письмовими поясненнями [PERSON] від 24 серпня 2024 року (а.с. 15) з якого встановлено, що він рухався правою смугою руху, коли з другорядної дороги виїхав мопед червоного кольору, створюючи аварійну ситуацію, у зв`язку із чим він з`їхав в ліво, після чого впав з велосипеда, отримав ушкодження; - результатом токсикологічного дослідження №4923 [PERSON] (а.с. 11), з якого встановлено, що в крові відсутній алкоголь; - висновком №002287 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 серпня 2024 року (а.с. 17), з якого встановлено, що в [PERSON] не виявлено ознак сп`яніння; - поясненнями [PERSON] , від 24 серпня 2024 року (а.с. 18), з якого вбачається, що він 24 серпня 2024 року керував скутером «Viper Storm» червоного кольору, без встановленого державного номерного знаку, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, не побачив велосипедиста та не почув як він впав; - рапортом лейтенанта поліції [PERSON] від 10 вересня 2024 року (а.с. 20), з якого вбачається, що в ході розгляду звернення встановлено, що неповнолітній вчинив неправомірні дії передбачені ст. 124, 126 КУпАП, внаслідок чого до відповідальності притягується його матір [PERSON] за ч. 3 ст. 184 КУпАП. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Та обставина, що [PERSON] , [INFO] , який перебуваючи за адресою [ADDRESS] , о 16 год. 49 хв., 24 серпня 2024 року, будучи неповнолітнім вчинив ДТП, а саме на повороті наїхав мопедом на велосипедиста [PERSON] , не заперечується і відповідачами. Крім цього, як вбачається з долученої до позовної заяви інформації з електронного рапорту ВП №3 (м. Пустомити) ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області 24.08.2024 о 20:48 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 24.08.2024 о 20:47 за адресою: Пустомитівський район, с.Раковець, вул.Підтемне, Лікарня св. Луки повідомила про те, що доставила ШМД бригада №156 гр. [PERSON] , [INFO] , прож. [ADDRESS] , діагноз забійна рана нижньощелепної ділянки підборіддя, перелом зуба. Відпущений. ДТП отримав внаслідок наїзду невстановленого мопеда. 26.08.2024 позивач звернувся до стоматологічної клініки «Рікота», де йому діагностували: горизонтальний перелом кореня 22 зуба; травматичний пульпіт 11 зуба, а також складено план лікування, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями Медичної картки стоматологічного хворого №25618 та плану лікування. Як вбачається з матеріалів справи станом на день подання позовної заяви позивачем проведено оплату стоматологічних послуг на лікування на загальну суму 61425 грн., що підтверджується відповідними фіскальними чеками та квитанціями, а саме: 26.08.2024 - на суму 2870 грн., 30.08.2024 - на суму 2720 грн., 06.09.2024 - на суму 1740 грн., 22.01.2025 - на суму 1595 грн., 04.02.2025 - на суму 8455 грн., 18.03.2025 - на суму 8975 грн., 18.03.2025 - на суму 5200 грн., 25.04.2025 - на суму 300 грн., 01.05.2025 - на суму 300 грн., 27.05.2025 - на суму 595 грн., 17.06.2025 - на суму 595 грн., 31.07.2025 - на суму 28080 грн. Відповідно до ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення на користь позивача 61425 грн. на відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають до задоволення. При цьому, суд вважає безпідставними доводи представника відповідача про те, що останній візит (оплата) відбулась 31.07.2025, відтак, пройшло одинадцять місяців після подій, і немає доведеного причинно-наслідкового зв`язку між травмами отриманими при ДТП, яке відбулось 24.08.2024 та лікуванням і обстеженнями, які відбувались у період між 22.01.2025 та 31.07.2025, оскільки як слушно зауважує представник позивача лікування є тривалим, а не обмежується одноразовим наданням медичної допомоги та відповідає плану лікування, яким передбачено комплекс заходів щодо відновлення анатомічної форми зубів і їх функціонування, лікування, а його тривалість визначається індивідуальним клінічним випадком, про що зазначено в долученому до позовної заяві плані лікування. В той же час, суд не вбачає підстав для стягнення на користь позивача 400 грн. витрат на оплату послуг щодо накладення швів на підборіддя і їх зняття у клініці «Експерт», оскільки позивачем доказів на підтвердження понесення таких витрат суду не представлено. Крім цього, згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Як вбачається з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.3, 9 Постанови №4 від 31 березня 1995 року N4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги стосовно стягнення моральної шкоди, суд вважає, що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце з вини відповідача [PERSON] , позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилася у тому, що позивач перебував у стресовому стані, мав проблеми зі сном, головокружіння, був біль у щелепі в районі пошкоджених зубів та підборідді. Він зазнавав як фізичного болю, так і страждань у зв?язку із ушкодженням здоров?я, був певний час позбавлений можливості вести свій звичний спосіб життя, оскільки на обличчі були садна і синці, розсічене підборіддя, накладені шви. Також позивачем пережито емоційно-психологічний стрес, який супроводжувався почуттям тривоги, болю внаслідок участі у дорожньо-транспортній пригоді та витрачено час на відновлення порушених прав як потерпілого, тривалим часом лікування та реабілітації. Беручи до уваги наслідки дорожньо-транспортної пригоди, глибину душевних страждань позивача у зв?язку з цим, а також у зв?язку з фізичним та душевним болем внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, разом з тим дотримуючись вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. При цьому, відповідно до ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. В ході розгляду справи судом не встановлено наявності у неповнолітнього відповідача [PERSON] майна, достатнього для відшкодування завданої ним шкоди, а тому суд приходить до висновку, що завдана позивачу шкода на підставі ч.2 ст.1179 ЦК України підлягає стягненню з його матері - відповідача [PERSON] . Крім цього, згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Разом з тим, відповідно до ч.1, 2 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Враховуючи наведене, оскільки представник позивача у справі заявив про неможливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат, а тому питання про судові витрати слід вирішити після ухвалення рішення по суті позовних вимог у судовому засіданні, визначивши позивачу строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат.

Outcome: partial