Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

21.08.2025 до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №3693604 від 24.01.2021 у розмірі 27360,00 грн., сплачену суму судового збору в розмірі 2422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 24.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №3693604, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 6000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідач підписав\~Кредитний договір\~шляхом використання\~електронного підпису\~одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. [PERSON] свої зобов`язання перед позикодавцем не виконав. У зв`язку порушенням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 27360,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 6000,00 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 20700,00 грн., прострочена заборгованість за комісією 660,00 грн. Згідно з умовами договору відступлення прав вимоги №68-МЛ від 14.05.2021 ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем, на користь ТзОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», а відтак позивачем набуто право вимоги за вказаним кредитним договором до [PERSON] , яку він просить стягнути. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.08.2025 справу передано за підсудністю до Автозаводського районного суду м. Кременчука. Ухвалою судді Автозаводського районного\~суду м.\~Кременчука від 22.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду в судове засідання не прибув, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду в судове засідання не прибув, про причини своєї неявки суду не повідомив, своїм правом на подачу відзиву не скористався. За ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ураховуючи те, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.\~ст. 280-281 ЦПК України\~. На підставі ч.2\~ст.247\~ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 24.01.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3693604, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 10000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін та строки встановлені договором. Згідно з п.1.2. Договору позичальник отримав грошові кошти у сумі 6000 грн., строком на 30 днів з 24.01.2021 (п.п.1.1-1.3.), з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 23.02.2021 (п.1.4.), з денною процентною ставкою 1,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2). Комісія за надання кредиту: 660,00 грн., яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1.). За п. 1.6 Договору стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредитодавець перерахував грошові кошти на рахунок позичальника, що підтверджується копією платіжного доручення 38223581 від 24.01.2021 ( а.с. 29) та листом АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-251007/56962-БТ від 09.10.2025. Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №3693604 ТОВ "Мілоан" здійснювало нарахування відсотків за користування кредитом у строк до 24.04.2024 ( а.с. 29-30). 14.05.2021 було укладено договір відступлення прав вимоги №68-МЛ відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3693604, укладеним з відповідачем. (а.с. 31-39) Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч. 12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Пунктом 6 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. ст. 526, 527\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Ураховуючи положення вказаних статей, ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Щодо нарахування процентів за користування кредитним коштами. У кредитному договорі передбачені такі можливості пролонгації строку кредиту: За 2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. За п. 2.3.1.2 Договору пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. Відповідно до\~відомості ТОВ\~«Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за договором №3693604 від 24.01.2021 загальна сума заборгованості за кредитом на момент відступлення права вимоги за договором складала 27360,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 6000,00 грн., заборгованість по процентам - 20700,00 грн., заборгованість по комісії 660,00грн. ТОВ «Мілоан» надано відомості про щоденні нарахування процентів, зокрема, з 25.01.2021 по 23.02.2021 - нарахування процентів здійснювалося згідно із п.1.5.2. договору у розмірі 90,00 грн. на день; з 24.02.2021 по 24.04.2021 - згідно із п.1.6. Договору у розмірі 300,00 грн. на день. (а.с. 29-31) Строк дії Договору шляхом продовження користування кредитними коштами відповідно до п. 2.3.1.2. Договору не може перевищувати 60 днів. Цю вимогу Кредитодавцем ТОВ «Мілоан» виконано, поза межами 60 днів проценти згідно із п.1.6., 2.3.1.2. договору ним не нараховувалися З огляду на те, що судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з такого. При звернені до суду ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» було сплачено 2422 грн. 40 коп. судового збору. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано: договір про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»;\~акт наданих послуг №588 від 05.08.2025; детальний опис наданих послуг до акту №588 від 05.08.2025. Частиною четвертою статті 137\~ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 6 вказаної статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі №530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Враховуючи наведене, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, суд звертає увагу на той факт, що поданий позов про стягнення заборгованості за кредитним договором є типовим та має шаблонний характер з огляду на вид діяльності позивача. За таких обставин суд доходить висновку про неспівмірність заявленої вартості витрат на правничу допомогу і вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача з 8000,00 грн. до 3000,00 грн. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено повністю з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн. на відшкодування сплаченого позивачем судового збору та 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved