Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції. [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №012431, виданий на ім`я [PERSON] , який зареєстрований в Книзі записів\~державних актів\~на право\~ власності\~на землю\~за №304 та виданий 27.08.1999, належить заявнику. Свої вимоги мотивує тим, що є власником зазначеної земельної ділянки, яку вирішив відчужити, але з`ясувалося, що у вищевказаному державному акті її прізвище зазначене як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Заінтересована особа заперечень проти заяви не висловила. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися. Від заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Дубов`язівської селищної\~ради, будучи повідомленим в судове засідання не з`явився. Судом на підставі частини другої статті 247\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами окремого позовного провадження, справу призначено до судового розгляду. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з копії паспорту та Витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] народилася [INFO] у с. Грузьке та з 29.06.1981 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6,7). Відповідно до довідки Гружчанського старостинського округу Дубов`язівської селищної ради №14-21/7-78 від 07.10.2025 [PERSON] народилася [INFO] , дійсно проживала в період з 01.01.1996 по 31.12.1999 в [ADDRESS] (а.с.10). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №012431 від 27.08.1999, виданого на підставі рішення 5 сесії 23 скликання Гружчанської сільської ради від 15.07.1999 на земельну ділянку, розташовану на території Гружчанської сільської ради Конотопського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,74 га передано у власність [PERSON] (а.с.11). Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.07.2025 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1587 га, кадастровий номер 5922081900:03:003:0199 на підставі рішення 5 сесії 23 скликання Гружчанської сільської ради від 15.07.1999, Державний акту на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №012431 від 27.08.1999 належить [PERSON] (а.с.12-17). 17 вересня 2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Вергун С. прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, оскільки для реєстрації іншого речового права на земельну ділянку кадастровий номер 5922081900:03:003:0199, надано договір оренди землі від 01.06.2018, де орендодавцем являється [PERSON] . Проте, згідно з відомостями ДЗК - власником земельної ділянки являється [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІ-СМ №012431 виданого Гружчанською сільською радою народних депутатів 27.08.1999 0,1587 га, що свідчить про наявність розбіжностей у написанні прізвища власника (а.с.24) ІV. Норми права. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~та\~ст. 20 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.2\~ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. \~Частиною 7\~ст.19 ЦПК України\~визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч.1\~ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5) ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 3\~ст. 294 ЦПК України\~справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені\~розділом IV ЦПК України. Відповідно до п. 6) ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. \~Частиною 2\~ст. 315 ЦПК України\~визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України\~встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). У ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~зазначено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. V. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~\~суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ №012431, виданий на ім`я [PERSON] ,\~який зареєстрований\~в Книзі\~записів\~державних актів\~на\~право\~ власності\~на\~землю\~за №304\~та виданий\~27.08.1999,\~належить [PERSON] .\~ Даний факт знайшов підтвердження в судовому засіданні і не заперечується заінтересованою особою. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідне для розпорядження земельною ділянку, усунути розбіжності в написанні прізвища у позасудовому порядку неможливо. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Outcome: approved