Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

В червні 2025 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі - ТОВ «Коллект центр»), в інтересах якого діє директор ТОВ «Коллект центр» Ткаченко М.М., звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором в розмірі 22251,09 грн. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Коллект центр» вказує, що 18 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] було укладено кредитний договір №3233215, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 5000 грн., зобов`язався повернути кредит у визначений договором строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Кредитний договір укладено в електронній формі відповідно до ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит в сумі 5000 грн., однак [PERSON] умов кредитного договору не виконав та не повернув отримані у кредит кошти. 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №3233215. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, у відповідності до умов якого відбулось відступлення права вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №3233215. Згідно з умовами договору кредиту [PERSON] зобов`язався вчасно повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Однак, в подальшому відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення наданих йому кредитних коштів. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому ТОВ «Коллект центр», яке набуло права вимоги за договором кредиту №3233215 від 18 серпня 2021 року, просить стягнути з відповідача на свою користь 22251,09 грн. заборгованості за вказаним кредитним договором. Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 17 червня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача ТОВ «Коллект центр», який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, згідно позовної заяви просив розгляд справи розглядати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що в серпні 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ним було укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит в сумі 5000 грн., зобов`язався повернути кредит у визначений договором строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Крім того, відповідач пояснив, що не має можливості повернути борг, дуже великі відсотки, він має скрутне матеріальне становище, є багатодітним батьком, не працює. А також вважає заявлені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 грн. завищеними, на його думку обґрунтованою сумою є 1000 грн. Заслухавши пояснення [PERSON] , дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3233215. Договір укладений сторонами дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний [PERSON] електронним підписом (одноразовим ідентифікатором). Відповідно до довідки про ідентифікацію, яка видана ТОВ «Мілоан», клієнт [PERSON] був ідентифікован товариством, одноразовий ідентифікатор «F15548» був надісланий 18 серпня 2021 року на номер телефону [NUMBER] . За умовами договору кредиту №3233215 ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] кредит в сумі 5000 грн. строком на 30 днів з 18 серпня 2021 року (п.1.2-1.3 договору). У п.1.4 договору кредиту сторони передбачили, що позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 17 вересня 2021 року. Крім того, у п.2.3.1.1 договору сторони передбачили, що позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що позичальнику доступна така можливість відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, наведені у таблиці, згідно якої: строк продовження на 3 дня - ставка комісії 3%, на 7 днів - 5%, на 15 днів - 10%. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Відповідно до п. 2.3.1.2 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Також сторони передбачили, що проценти за користування кредитом 15 грн., які нараховуються за ставкою 0.01% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2, 1.6 договору). За умовами договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1 договору). Згідно квитанції №1738236507 від 18 серпня 2021 року ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 грн. згідно договору №3233215. Із відомостей про щоденні нарахування та погашення за договором кредиту №3233215 вбачається, що [PERSON] частково вносив кошти на погашення кредиту. 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №3233215. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 13-01/2022-79 від 13 січня 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 14573,49 грн., з яких: 3656 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10917,49 грн. - прострочена заборгованість за процентами. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, у відповідності до умов якого відбулось відступлення права вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №3233215. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 22251,09 грн., з яких: 3656 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 188595 грн. - прострочена заборгованість за процентами. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] , позивачем не здійснювалося нарахування відсотків та штрафних санкцій. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п.6 ч.1ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 175/4753/15-ц. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частино другою статті 625 ЦК України. Досліджені судом докази вказують на те, що 18 серпня 2021 року ТОВ «Мілоан» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, на виконання якого ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 5000 грн., а [PERSON] зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором. Згідно відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №3233215 від 18 серпня 2021 року заборгованість складає 14573,49 грн., з яких: 3656 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10917,49 грн. - заборгованість за процентами (а.с. 8-9). 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №3233215. За змістом розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Вердикт Капітал» станом на з 10 січня 2023 рік заборгованість складає 22251,09 грн., з яких: 3656 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10917,49 грн. - заборгованість за процентами, 7677,69 - нараховані відсотки за кредитним договором. (а.с. 10). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір відступлення прав вимоги №10-01/2023, у відповідності до умов якого відбулось відступлення права вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №3233215. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Коллект центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 22251,09 грн., з яких: 3656 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 188595 грн. - прострочена заборгованість за процентами (а.с. 27). Суд вважає, що ТОВ «Коллект центр» вправі вимагати від відповідача сплати заборгованості за відсотками за користування кредитом згідно договору №3233215 від 18 серпня 2021 року, яка нарахована первісним кредитором ТОВ «Мілоан» станом на дату відступлення ним права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» (яке в свою чергу відступило права вимоги ТОВ «Коллект центр»). Нарахувавши відсотки за користування кредитом після отримання прав вимоги від первісного кредитора, ТОВ «Вердикт Капітал» вийшло за межі узгодженого сторонами кредитного договору строку. При цьому, отримавши право вимоги до відповідача ще у січні 2022 року, ТОВ «Вердикт Капітал» не вчинило дій щодо повернення боргу, а продовжило строк кредитування на власний розсуд, що призвело до нарахування непропорційно великої суми вартості кредиту. Такий механізм, на переконання суду, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 14573,49 грн., з яких: 3656 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10917,49 грн. - заборгованість за процентами. При розподілі судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно витягу з акту №8 про надання юридичної допомоги від 30 квітня 2025 року у даній справі надано ТОВ «Коллект центр» такі види правової допомоги: вивчення матеріалів справи 2 години вартістю 4000 грн., складання позовної заяви 3 години вартістю 9000 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 13000 грн. Так, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial