Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] . Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, в тому числі земельна ділянка, площею 3,35 га, право власності на яку підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю. Зазначає, що проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1986 року за адресою: [ADDRESS] , у якій вона зареєстрована та проживає нині. Шлюб вони не реєстрували, однією сім`єю як чоловік та дружина проживали по день смерті [PERSON] . Зазначає, що за час спільного проживання, народилось двоє синів, разом вели домашнє господарство, побут, виховували дітей, мали взаємні права та обов`язки. Після смерті [PERSON] позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, за законом в порядку четвертої черги згідно зі ст. 1264 Цивільного кодексу України. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав необхідності встановлення факту проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем та роз`яснено право на звернення із позовом до суду. У зв`язку з наведеним, просить встановити факт проживання позивачки та [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю без шлюбу у період з 1986 року по день його смерті включно та визнати право власності на спадкове майно, зокрема земельну ділянку. 25.06.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі. 21.10.2025 представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив встановити факт проживання [PERSON] разом із спадкодавцем як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] 21.10.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилась, представник позивача - адвокат Кобилинський А.О. подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, заяву підтримує та просить її задоволити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали заяви, кожен зокрема, згідно якими просили справу розглядати у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Отже, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення таких юридичних фактів як: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та позивач (заявник) проживали однією сім`єю. Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.01.2019 вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема земельну ділянку, площею 3,35 га, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю (а.с.6). З матеріалів спадкової справи №66/2019, заведеної після смерті [PERSON] встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав (а.с.70, 74-на звороті - 75). Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину, є позивачка [PERSON] (а.с.38). В матеріалах справи наявні заяви відповідачів про прийняття спадщини, однак нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю родинних відносин разом із спадкодавцем (а.с. 8, 72, 72 - на звороті). Таким чином судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] у встановлений законом строк ніхто не приймав, свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 27.12.2002 вбачається, що [PERSON] та відповідачам на праві сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 87, 88 ). Згідно з довідками Торчинської селищної ради Луцького району № 128 від 11.03.2019 та №199 від 30.09.2025 вбачається, що спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 73 - на звороті, 89). З довідки, виданої головою парафіяльної ради Св. Різдво-Богородичної релігійної громади Волинської єпархії УПЦ вбачається, що згідно з записом облікових поховань, 25.01.2019 поховання [PERSON] здійснювала «цивільна дружина» (так зазначено в документі) - [PERSON] . Також здійснювала поминальні заходи на сороковий день після смерті [PERSON] (а.с.9). Згідно з письмових пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] вбачається, що вони є сусідами позивачки, стверджують, що [PERSON] проживала з [PERSON] , який помер [INFO] , з 1986 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилось двоє дітей, яких спільно виховували, вели спільне господарство, побут. (а.с. 10-11). За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, показання свідків, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи неможливість в інший спосіб встановити факт спільного проживання, з метою непорушення спадкових прав позивачки, реалізація яких залежить виключно від доведення вищезазначеного юридичного факту, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , без реєстрації шлюбу в період з 1986 року по 23.01.2019 включно. 13.11.2025 державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Трохимчук С.М. винесена постанова про відмову позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , зокрема, земельну ділянку, площею 3,35 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Буянівської сільської ради Луцького району Волинської області, у зв`язку з відсутністю доведеного факту проживання [PERSON] разом із спадкодавцем як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON] . Згідно з ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд вважає, що позивачка після смерті спадкодавця відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем його майна і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно.

Outcome: approved