Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

16 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.04.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9739761 за допомогою одноразового ідентифікатора «24390». Позивач зазначає, що відповідач заявив про бажання отримання коштів, шляхом реєстрації на сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації та вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані. ТОВ «МАКС КРЕДИТ» перерахувало грошові кошти на платіжну картку відповідача. Вказують, що первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, проте всупереч умов договору № 00-9739761 від 24.04.2024 року відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 13\~003 (тринадцять тисяч три) гривні 10 копійок, з яких: 6\~050 (шість тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок заборгованість по тілу кредиту, 6\~953 (шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) гривні 10 копійок заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 21.10.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 року від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13 003,10 грн. Таким чином, позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 00-9739761 від 24.04.2024 року на загальну суму 13 003,10 грн. Позивач просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-9739761 від 24.04.2024 року у розмірі 13 003,10 грн., яка складається з 6 050,00 грн. заборгованості по тілу кредиту та 6 953,10 грн. заборгованості за відсотками, а також судові витрати по справі, а саме: 2 422,40 грн. сплаченого судового збору та 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 20.10.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін. Представник ТОВ «ФК «ЕЙС» в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутністю позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, а саме на 10 год. 00 хв. 17.11.2025 року та 12 год. 00 хв. 01.12.2025 року, проте в судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв/клопотань до суду не подавав. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 257 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку. 24.04.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЕЙС», та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9739761 у формі електронного документа за допомогою одноразового ідентифікатора «24390». Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. ТОВ «МАКС КРЕДИТ» виконало умови договору та перерахувало на рахунок відповідача [PERSON] безготівковим зарахуванням через ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № 5168-74XX-XXXX-2184 кошти у розмірі 5\~500,00 грн., що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від 30.10.2024 року (а.с. 16-17). Заборгованість відповідача у сумі 13\~003,10 грн. підтверджується детальним розрахунком заборгованості станом на 21.10.2024 року (а.с. 42) та випискою з особового рахунку за кредитним договором № 00-9739761 від 24.04.2024 року (а.с. 41). Судом встановлено, що 21.10.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» приймає належні ТОВ «МАКС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 48-50). Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 року від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13 003,10 грн. Оскільки Реєстр Боржників № Б/Н від 21.10.2024 до Договору Факторингу 1 містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, ТОВ «ФК «ЕЙС» надано Витяг з Реєстру Боржників, що містить лише дані відповідача (інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб) (а.с.12 зворот). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості. Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Судом встановлено, що відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим за кредитним договором виникла прострочена заборгованість, тобто свої зобов`язання відповідач по договору не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не надав доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, у зв`язку з чим суд вважає його достовірним. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 27427 від 13.10.2025 року про сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2 422,40 грн. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивач просить стягнути з відповідача 7 000,00 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується документально. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, та відповідач не заявив заперечення щодо цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених витрат на професійну\~правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає в користь позивача 2 422,40 грн. сплаченого судового збору при подачі позову до суду та 7 000,00 грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу, всього: 9 422,40 грн. понесених по справі судових витрат.

Outcome: approved