Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.11.2025, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю «ПУЛЬС ЛОДЖИСТИК» в користь [PERSON] 79023 (Сімдесят дев`ять тисяч двадцять три) гривні 70 копійок грошового відшкодування завданої матеріальної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю «ПУЛЬС ЛОДЖИСТИК» в користь [PERSON] 10000 (Десять тисяч) гривень грошового відшкодування завданої моральної шкоди спричиненої пошкодженням автомобіля. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю «ПУЛЬС ЛОДЖИСТИК» в користь держави 1106,43 гривень судового збору. 10.11.2025 представником позивача адвокатом Мельниченком М.С. через систему «Електронний суд» подано суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме про вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35 000 гривень. 20.11.2025 представником товариства з обмеженою відповідальністю «ПУЛЬС ЛОДЖИСТИК» подано суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно яких при зверненні до суду позивачкою були заявлені позовні вимоги, ціна позову яких склала 180 044,06 грн. Також у позовній заяві позивачкою заявлявся попередній розрахунок судових витрат, який складається із витрат на правову допомогу у розмірі 35 000,00 грн. Відповідно до Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.11.2025, позов було задоволено частково, а саме стягнено з відповідача 79023,70 грн. матеріальних збитків та 10 000,00 грн. моральної шкоди. Всього стягнено 89 023,70 грн. Таким чином, суд задовільнив вимоги позивача у загальному відношенні на 49,44% від заявлених ним у позові. Виходячи із норм ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги позивача були задоволені менш ніж у половинному розмірі порівняно із заявленими, а гонорар адвоката (послуг адвокатського бюро) не змінився з часу укладення договору про надання правової допомоги між позивачкою та АБ «Мельниченко і партнери» 27.09.2024 р. і був заявлений при поданні позовної заяви, на думку відповідача суд не має підстав стягувати витрат на правову допомогу позивачки у сумі, більшій ніж 17 304,00 грн. Відповідач вважає за необхідне клопотати суд про зменшення стягнення судових витрат, які понесла позивачка. Так, Договір про правову допомогу нею був укладений 27 вересня 2024 року та сплатила 35 000,00 грн., фактично авансувавши надання Адвокатським бюро послуг. Після цього, наслідком надання таких послуг стало звернення із позовною заявою до Ірпінського міського суду Київської області до відповідачів ПАТ «СК «АрсеналСтрахування» та ТОВ «ПУЛЬС ЛОДЖИСТИК» із вимогами, аналогічними тим, які пізніше розглядались Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, адже Ухвалою від 21 жовтня 2024 р. Ірпінським судом було передано йому цю справу за підсудністю. Фактично, позивач сформував свої вимоги, засновуючись на поясненнях та матеріалах, які надала представник страхової компанії, відтак обсяг роботи, здійснений представником позивача, є незначним. А про якість такої роботи додатково свідчить той факт, що судом було додатково «урізано» вимоги позивачки після зменшення нею своїх позовних вимог, адже такі були задоволені частково. Засновуючись на наведеному, відповідач просить суд звернути увагу, що укладаючи Договір № 424/24 про надання правової допомоги від 27.09.2024 на суму 35 000,00 грн., позивачка мала намір стягнути в межах даного провадження 180 044,06 грн. матеріальних збитків та моральної шкоди. Таким чином, в межах типової та нескладної справи, вартість гонорару адвоката фактично становить 20% від розміру ціни позову, що свідчить про явну неспівмірність цих витрат. Слід зазначити, що справа щодо стягнення збитків внаслідок дорожно-транспортних пригод є однією із найпоширеніших категорій справ цивільного провадження, позовні вимоги формуються на підставі преюдиційно встановлених в адміністративному провадженні юридичних фактів. Практика розв`язання таких спорів є широко висвітлена у науково-практичній літературі, існує безліч судової практики, а шаблон позовної заяви на такий предмет можна знайти у відкритому доступі за лічені хвилини. Суспільний інтерес до даної категорії справ є мінімальним, а значення незначним. На думку відповідача, враховуючи і ціну позову і, тим більше, суму стягнених коштів відповідно до Рішення суду, розмір витрат на правову допомогу вартістю 35 000,00 грн. є не співмірним і суттєво завищеним. Адже, складаючи 20% від суми заявлених позовних вимог, він складатиме майже 40% від суми задоволених позовних вимог, що суперечить принципам пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову. У відкритому доступі наявна інформація про ставки (прайси) адвокатських послуг і найоб`єктивніший спосіб на думку відповідача є використання рекомендованих розмірів, які встановлені органами адвокатського самоврядування. Так, відповідно до інформації Ради адвокатів Харківської області, встановлено «Рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару» (https://advokat.org.ua/articles/1748-rekomendovani-minimalni-stavky-advokatskohohonoraru.html). Відповідно до вказаної інформації, засновуючись на Описі до Договору № 424/24 про надання правової допомоги від 27.09.2024, можна визначити, що: 1. Надання консультації усної із вивченням документів вартує 0,5 мінімальної заробітної плати (мзп); 2. Складання позовної заяви майнового характеру у цивільному провадженні вартує 1 мзп. Рівень мзп відповідно до Закону «Про державний бюджет у 2025 році» встановлений на рівні 8 000,00 грн. (https://index.minfin.com.ua/ua/labour/salary/min/). Таким чином, розмір витрат на правову допомогу, враховуючи вищевикладені обставини становить: (8 000,00х0,5)+(8 000,00х1) = 12 000,00 грн. Відтак, враховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат відповідно до частки задоволених позовних вимог, розмір судових витрат, що підлягає відшкодуванню позивачці у даній справі становить: 12 000,00 х 49,44% = 5 932,80 грн. У зв`язку з вищенаведеним, просить суд або відмовити у задоволенні повністю через недоведеність обставин, на які посилається позивач або задовільнити Заяву про ухвалення додаткового рішення позивачки частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки витрати на правничу допомогу у розмірі 5 932,80 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять дві грн. 80 коп.). Як слідує із вимог ч.2 ст.246 ЦПК України, у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників судового розгляду ухвалити додаткове рішення, якщо судом не було вирішене питання про судові витрати. Як зазначено вище, представник позивача просить стягнути з відповідача 35 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. 27.09.2024 між адвокатським бюро «Мельниченко та партнери» в особі керівника Мельниченка Миколи Сергійовича з однієї сторони, та [PERSON] , з іншої сторони, укладено Договір про надання правової допомоги №424/24, за змістом якого Бюро зобов`язується надати правову допомогу Клієнту під час розгляду цивільної справи щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 18.08.2024 року, в смт. Ворзель, а Клієнт зобов`язується оплатити надання Правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору, на умовах і в порядку, визначених цим Договором. Згідно пункту 2.3.1. даного Договору Клієнт зобов`язується оплатити послуги Бюро вартістю 35 000 (тридцять п`ять) тисяч гривень, які Клієнт зобов`язаний сплатити протягом трьох банківських днів, з моменту підписання договору. На підтвердження понесених витрат суду надано копію квитанції №0.0.3911012324.1 від 27.09.2024 про здійснення оплати на суму 35 000 гривень; копію опису робіт на виконання умов договору №424/24 від 27.09.2024 та Акт приймання-передачі від 07.11.2025. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються - у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Новою редакцією ЦПК (частиною 2 статті 137) встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Як зазначено вище, сторона позивача надала суду копію Акту приймання-передачі від 07.11.2025, яким узгоджено остаточний перелік робіт, а також визначено, що загальна вартість правничої допомоги складає 35 000, 00 грн. В судовому засіданні при розгляді позову, інтереси позивача представляв адвокат Мельниченко Микола Сергійович. Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону, до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості. Разом з тим, згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У постанові Верховного суду від 09 березня 2021 року (справа № 200/10535/19-а) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством. Верховний Суд у постанові від 09 березня 2023 року у справі №127/28862/21 зазначив наступне: «При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України)». Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20. Отже, відшкодуванню підлягають витрати на правничу допомогу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Доводи представника відповідача про те, що позов було задоволено на 49,44 % суд не приймає, оскільки як слідує із матеріалів цивільної справи, 17.04.2025 представником позивача в ході розгляду справи було подано заяву, в якій представник позивача просив залишити без розгляду позовні вимоги [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал-Страхування» про стягнення матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 32582,98 гривень та судових витрат; продовжити розгляд цивільної справи №367/10780/24 в остаточній редакції, з урахуванням зменшення позовних вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «Пульс-Лоджистик» про стягнення матеріальних збитків, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 87448,96 гривень та стягнення 10000 гривень грошового відшкодування завданої моральної шкоди. Тож, представник позивача скористався своїм процесуальним правом та зменшив позовні вимоги до відповідача, визначивши ціну позову в розмірі 87448,96 гривень. Окрім того, твердження представника відповідача про те, що із наданого до Договору № 424/24 про надання правової допомоги від 27.09.2024 Опису робіт, він погоджується лише із двома із п`яти позицій виконаних послуг, а саме першим та п`ятим, оскільки лише надання консультації та складання процесуальних документів є значимими та реальними для споживача правових послуг, тому на його думку, враховуючи принцип пропорційності розподілу судових витрат відповідно до частки задоволених позовних вимог, розмір судових витрат, що підлягає відшкодуванню позивачці у даній справі становить: 12 000,00 х 49,44% = 5 932,80 грн., Суд до уваги не приймає, оскільки між позивачкою та її представником був погоджений обсяг наданої правової допомоги, який в свою чергу був наданий адвокатом, про що свідчить Акт Приймання-передачі від 07.11.2025, який є належним доказом у справі. Отож, зваживши надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, час та зусилля, витрачені на надання правової допомоги в судових засіданнях, враховуючи принцип співмірності, беручи до уваги те, що позов задоволено частково, а саме на 91,35 %, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати понесені на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 31972,50 грн. (35000/100%х91,35%), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Відтак, вимоги представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із товариства з обмеженою відповідальністю «ПУЛЬС ЛОДЖИСТИК» в користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 31972,50 гривень. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial