Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник позивача адвокат Дерев`янко Ірина Олександрівна, звернулась до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] , в якому просить: припинити право спільного сумісного майна подружжя, набутого під час шлюбу, між нею та [PERSON] ; визнати право власності за нею на 1/2 частину нерухомого майна, житлове приміщення, квартира [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта; 4098178. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.09.2009 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Проте, подружнє життя у сторін не склалося, внаслідок чого рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. За час шлюбу, сторонами, як подружжям було придбано майно, а саме квартира [ADDRESS] . Оскільки вказане майно було придбано у період перебування у шлюбі, то дане майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Представник відповідача надав суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с.45-47). Представник позивача надала суду заперечення на заяву про застосування строку позовної давності (а.с.51-52). Ухвалою суду від 05.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи в підготовче засідання, що було призначене на 13.03.2025, яке було неодноразово відкладено за клопотаннями сторін, зайнятістю судді в іншому провадженні та неявкою представника позивача. Ухвалою суду від 25.07.2025 відмолено у задоволенні представника відповідача про відмову у долучені до справи заперечення про застосування строку позовної давності та підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В підготовчому засіданні 06.05.2025 представник позивача адвокат Дерев`янко Ірина Олександрівна позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача адвокат Рогальський Володимир Миколайович заперечував проти задоволення позову, підтримав своє клопотання про застосування строку позовної давності, просив суд відмовити у прийнятті заперечень представник позивача на заяву про застосування строку позовної давності, у зв`язку з ненадсиланням цих документів відповідачу. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч. 3 ст. 211 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 25.09.2009 у Комунарському відділі актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (запис № 728), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.9). Позивач та відповідач мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (відповідний запис № 1262) (а.с.10). Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 11.06.2019, яке набрало законної сили 12.07.2019, шлюб між сторонами був розірваний (а.с.11-12). В період проживання у шлюбі відповідачем була набута у власність однокімнатна квартира [ADDRESS] , інвентаризаційною вартістю 34 147,00 грн., загальною площею 30,11 кв.м., житловою площею 15.5 кв.м., кухнею 6,2 кв.м., ванною кімнатою, санвузлом 2,5 кв.м., коридору 4.8, кв.м., комори 0,3 кв.м., балконом 0,81 кв.м., з висотою приміщень 2,55 м., що знаходиться на 2 поверсі 5 поверхового будинку [ADDRESS] , за 159 400,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С., зареєстровано в реєстрі за № 3790 (а.с.13-16), технічним паспортом на квартиру, складеним 10.08.2011 (а.с.17), технічною характеристикою на квартиру (а.с.18), планом квартири (а.с.19), витягом про державну реєстрацію прав №31137201 від 31.08.2011 (а.с.20), витягом з Державного реєстру правочинів №10279456 від 19.08.2011 (а.с.21). Відповідно до довідки про вартість майна, виданої директором ТОВ "БП Експерт" Кошарним О.А., станом на 20.01.2025 ринкова вартість житлового приміщення (квартири), розташованої за адресою: квартира [ADDRESS] , складає 504 000,00 грн. станом на січень 2025 року (а.с.31). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/002428467 від 19.02.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 06.10.2011 за адресою: [ADDRESS] (а.с.53). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/002428467 від 19.02.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 17.01.2013 за адресою: [ADDRESS] (а.с.54). Відповідно до довідки Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №88 Запорізької міської ради №036/01-22 від 21.02.2025, [PERSON] , [INFO] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] , дійсно навчалась в Запорізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №88 Запорізької міської ради в період з 2019 року по 2022 рік (а.с.55) Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.\~69, ч.1 ст. 70, ст. 71, СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна подружжя, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Верховний Суд у своїй постанові від 02.06.2021 у справі № 394/876/17 акцентував на тому, що немає значення, чи працювала дружина чи ні, чи отримувала вона достатній дохід від своєї діяльності, майно, за умов, визначених СК України, є спільною сумісною власністю та підлягає поділу. Спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності. При цьому не мають значення підстави, на яких майно придбане: куплене, одержане в результаті обміну чи у вигляді винагороди за працю. Не має значення також і те, на чиє ім`я виданий правовстановлюючий документ на майно (постанова Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у цивільній справі N 318/1863/17). За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) та в постановах Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 161/14048/19 (провадження № 61-13103св20) та від 12.02.2020 у справі № 725/1776/18 (провадження № 61-7911св19). Як роз`яснено в пунктах 23, 24постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки відповідач [PERSON] набув її у власність у період шлюбу з [PERSON] , що також визнається учасниками справи. Щодо клопотання сторони відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст.72\~СК України,\~до вимоги\~про поділ\~майна,\~заявленої після\~розірвання шлюбу,\~застосовується позовна\~давність у\~три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Судом встановлено, що позивачка зареєстрована в квартирі, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, користувалась нею, доказів, що існував спір щодо порядку поділу майна вказаної квартири, або що позивач дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності з порушенням строків позовної давності до подання позовної заяви до суду матеріали справи не містять. Крім того, Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". У пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Відповідно до п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Відповідно до Закону №4434-IX від 14.05.2025, пункт 19\~розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., №№ 40-44, ст. 356) виключено; Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Вказаний Закон набрав законної сили 04.09.2025. Як свідчать матеріали справи, датою звернення з позовною заявою до суду є 23 січня 2025 року. З огляду на те, що Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, та враховуючи, що під час дії карантину було запроваджено воєнний стан на території України, строки давності були продовжені, а згодом зупинені на строк дії воєнного стану, які були відновлені 04.09.2025. Відтак, позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності щодо вимог про поділ майна подружжя. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, доведеними вищевказаними належними та допустимими доказами. Суд, виходячи із встановлених обставин справи та враховуючи відсутність обґрунтованих сумнівів в достовірності визнаних обставин та добровільності їх визнання, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved