Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 20 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» і [PERSON] був укладений кредитний договір №19163-08/2024, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. на строк 120 днів і зобов`язався повернути кредитодавцю суму отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п.8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Кредитні кошти були надані у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, наданими відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Підписанням вказаного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови кредитного договору відповідач підтвердив що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення кредитного договору. 24 грудня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №24122024, відповідно до умов якого право грошової вимоги у тому числі і за вищезазначеним кредитним договором, укладеним між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Пунктом 1.1 Договору факторингу передбачено, що Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Реєстру боржників від 24 грудня 2024 року до договору факторингу від №24122024 від 24 грудня 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 20940,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5000,00 грн.; суми заборгованості за відсотками в розмірі 9000,00 грн.; суми заборгованості за пенею, штрафами в розмірі 5940,00 грн.; суми заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 10000,00 грн. Отже,\~позивач є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору №19163-08/2024 від 20 серпня 2024 року, який був укладений між первісним кредитором ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] . Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 20940,00 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але у позовній заяві просив розглянути справи за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, але завчасно надав суду письмову заяву , якою просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині суми кредиту і відсотків, в іншій частині позовних вимог просив відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно\~зі ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:\~1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;\~5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення;\~7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 20 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» і [PERSON] був укладений кредитний договір №19163-08/2024, на підставі якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. на строк 120 днів і зобов`язався повернути кредитодавцю суму отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Денна процентна ставка складає 0,99 %. У випадку прострочення клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в графіку платежів, або його сплати не у повному обсязі, Товариство у перший день прострочення нараховує клієнту штраф в розмірі 100 % від суми несплаченого у встановлені графіком платежів строки платежу. Штраф нараховується за порушення по кожному платіжному (розрахунковому періоду) окремо. Загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановлені нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п.8 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Кредитні кошти були надані у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, наданими відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 24 грудня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №24122024, відповідно до умов якого право грошової вимоги у тому числі і за вищезазначеним кредитним договором, укладеним між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Пунктом 1.1 Договору факторингу передбачено, що Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до Реєстру боржників від 24 грудня 2024 року до договору факторингу від №24122024 від 24 грудня 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 20940,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5000,00 грн.; суми заборгованості за відсотками в розмірі 9000,00 грн.; суми заборгованості за пенею, штрафами в розмірі 5940,00 грн.; суми заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 10000,00 грн. Отже,\~позивач є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору №19163-08/ від 20 серпня 2024 року, який був укладений між первісним кредитором ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 24 грудня 2024 року відповідач має заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 20940,00 грн. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. За визначенням ч.1\~ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1\~ст. 509 ЦК України, відповідно до якої, зобов`язання -\~це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.ст.610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив умови кредитного договору, розмір заборгованості підтверджений документально, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Не визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення штрафних часнкцій в розмірі 10000,00 грн. суд вважає необгрунтованими, оскільки жодних обгрунтувань своїх заперечень проти позову в цій частині відповідач не зазначив, жодних доказів в підтвердження наявності фактів для відмови у стягнення штрафних санкцій суду не надав. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду в розмірі 3028,00 грн., відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved