Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

В грудні 2024р. позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та розміром виплаченого страхового відшкодування. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 16 червня 2024р. в місті Києві по вулиці Сергія Данченка, 28 сталася дорожньо-транспортна пригодам за участю транспортного засобу «Хонда Акорд», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «ГАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортний засоби засіб «Хонда Акорд», який належить позивачу, отримав механічні пошкодження. Згідно постанови Подільського районного суду міста Києва від 20 вересня 2024р. в справі №758/7851/24 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 124 КУпАП. Звертаючись з позовом до відповідача [PERSON] позивач виходив з того, що у письмових поясненнях від 16 червня 2024р., наданих Департаменту патрульної поліції Національної поліції України відповідач [PERSON] вказував місце своєї роботи - водій «Кулиничі». У позовній заяві позивач зазначив, що такого товариства згідно відомостей з реєстрів не значиться. Автомобіль «ГАЗ», яким керував [PERSON] на праві власності належить Фермерському господарству «Кегичівське» з місцезнаходженням у Харківській області. Звертаючись до суду з даною позовною заявою, представник позивача зазначив, що звертався з адвокатським запитом до Пенсійного фонду України, в якому просив надати відомості про застраховану особу [PERSON] , з метою встановлення його роботодавця, який ймовірно повинен нести відповідальність за заявленими позовними вимогами. Втім, листом від 20 листопада 2024р. Пенсійний фонд України відмовив представнику позивача у наданні інформації, посилаючись на необхідність надання відповідного судового рішення про витребування інформації. Також представник позивача намагався дізнатися інформацію про роботодавця Вернигори Петра Володимировича, звертаючись із адвокатським запитом до Державної податкової служби України. Листом від 13 листопада 2024р. Державна податкова служба України відмовила в наданні інформації, посилаючись на те, що така може бути надана лише на вимогу суду. Відтак, звертаючись до суду з даною позовною заявою представник позивача зазначав, що має намір встановити роботодавця [PERSON] , який відповідно до статті 1172 ЦК України повинен нести відповідальність за шкоду, спричинену його працівником. Щодо розміру шкоди, зазначив, що станом на момент ДТП 16 червня 2024р. цивільно-правова відповідальність водіїв автомобіля «ГАЗ» була застрахована за полісом обов`язкового страхування №216015034 в ПАТ «СК «УСГ» з лімітом відповідальності за спричинену майнову шкоду 160 000 грн., розмір франшизи - 0 грн. Вказував, що 16 червня 2024р. позивач [PERSON] звернувся до страхової компанії ПАТ «СК «УСГ» із повідомленням про ДТП, 20 червня 2024р. подав заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №3634 від 03.08.2024 р., проведеного на замовлення страхової компанії, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Хонда Акорд» становить 39 409,21 грн., а вартість матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу внаслідок його пошкодження в результаті ДТП склала 19281,84 грн. Враховуючи вимоги статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, страховою компанію згідно Страхового акту від 12 серпня 2024р. та розрахунку суми страхового відшкодування було вираховано суму до сплати у розмірі 16 068 ,21 грн. Позивач зазначає, що 12 серпня 2024р. страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування на користь позивача з урахуванням зносу та без податку на додану вартість в розмірі 16068,21 грн., чим виконала свої зобов`язання відповідно до положень Закону. Позивач зазначає, що з метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Хонда Акорд», він звернувся до судового експерта Коваль І.М. на підставі договору про надання експертних послуг від 23 липня 2023р.. На виконання договору судовими експертом було складено Висновок експерта №181/24 від 07.08.2024, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хонда Акорд» становить 18687,68 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 38 933,02 грн. Зважаючи на те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля згідно висновку судового експерта Коваль І.М. майже однакова з вартістю відновлювального ремонту, яку визначено згідно Звіту, складеного на замовлення страхової компанії, позивач, звертаючись з позовом до суду, для розрахунку позовних вимог використовував вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, встановленого Звітом, у розмірі 39 409,21 грн. Посилаючись на те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хонда Акорд» згідно Звіту становить 39 409,21 грн., а страхова компанія відшкодувала 16068,21 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 23 341,00 грн. різниці між вартістю відновлювального ремонту та розміром страхового відшкодування. Отже, звертаючись з даним позовом до [PERSON] , позивач [PERSON] просив стягнути на його користь 23 341,00 грн. як різницю між фактичним розміром шкоди і розміром страхової виплати, а також просив стягнути 7500,00 грн. витрат за складання висновку експерта №181/24 від 07.08.2024, а також 20000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024р. було відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 4 березня 2025р. було задоволено клопотання представника позивача адвоката Олексієнка Михайла Михайловича про витребування доказів. Суд, задовольняючи клопотання про витребування доказів, врахував інформацію від відповідача [PERSON] , яку він повідомив у судовому засіданні 14 січня 2025р., про те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди він перебував у трудових відносинах та здійснював поїздку робочих цілях на автомобілі «ГАЗ», який був брендований «Кулиничі», назву свого роботодавця згадати не зміг, втім, за відомостями про обсяг та джерела доходів, які отримував [PERSON] у 2024р., встановлено, що його роботодавцями були ТОВ «Персонал Преміум» та ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс». Відтак, ухвалою суду було витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Персонал Преміум» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» відомості щодо працевлаштування [PERSON] на даному підприємстві, відомості щодо виконання ним трудових обов`язків під час керування транспортним засобом «ГАЗ», коли з його вини було вчинено ДТП 16 червня 2024р.. На виконання вимог ухвали суду від 4 березня 2025р. товариство «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» повідомило про те, що [PERSON] не перебував у трудових відносинах з товариством станом на 16 червня 2024р. та автомобіль «ГАЗ» не значиться на балансі даного підприємства (т. 1, а.с.219). Вимоги ухвали суду від 4 березня 2025р. товариством «Персонал Преміум» виконані не були, незважаючи на те, що товариство отримало копію ухвали в травні 2025р. (т.1, а.с.211) та 7 липня 2025р. (т.1, а.с.234). Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 6 серпня 2025р. було залучено до участі у справі в якості співвідповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Персонал Преміум» (т.1, а.с.243). 27 серпня 2025р. до суду надійшла нова редакція позовної заяви, згідно якої позивач [PERSON] просив стягнути солідарно з [PERSON] та товариства «Персонал Преміум» на відшкодування шкоди 23 341,00 грн., 7 500 грн. вартості проведеного транспортно-товарознавчого дослідження, 20 000грн. витрат на професійну правничий допомогу та судовий збір (т.2. а.с. 1-8). 9 вересня 2025р. Подільський районний суд міста Києва втретє направив ухвалу суду від 4 березня 2025р. про витребування доказів на адресу відповідача ТОВ «Персонал Преміум». 23 вересня 2025р. представник ТОВ «Персонал Преміум» - адвокат Бурун А.М. ознайомився з матеріалами цивільної справи. 23 вересня 2025р. від відповідача ТОВ «Персонал Преміум» надійшов Відзив на позовну заяву. Відповідач зазначив, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі. Стверджує, що ліміт страхової компанії по виплаті страхового відшкодування становить 160000 грн. Страхова компанія зобов`язана відшкодувати потерпілі стороні спричинено шкоду відповідно до закону України про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З огляду на те що розмір відшкодування значно менше ніж ліміт відповідальності страхової компанії, вважає, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування у розмірі спричиненої шкоди. Відзив не містить спростування того, що [PERSON] перебував з товариством «Персонал Преміум» на момент ДТП 16 червня 2024р. у трудових відносинах та не міститься спростування розміру витрат на правову допомогу. 13 жовтня 2025р. від представника ТОВ «Персонал Преміум» - адвоката Бурун А.М. надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 13 жовтня 2025р.. Суд задовольнив дане клопотання та відклав судовий розгляд до 1 грудня 2025р.. 24 листопада 2025р. до суду надійшло повторне клопотання про відкладення судового засідання від представника відповідача ТОВ «Персонал Преміум» - адвоката Бурун А.М. У судовому засіданні 1 грудня 2025р. суд визнав за можливо розглядати справу за відсутності представника відповідача ТОВ «Персонал Преміум» - адвоката Бурун А.М., зважаючи на те, що ним двічі підряд подані клопотання про відкладення судового засідання. У судовому засіданні 1 грудня 2025р. представник позивача вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судовому засіданні 1 грудня 2025р. відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні позовних вимог, заявлених до нього, адже він згідно вимог законодавства не повинен нести відповідальність, оскільки спричинив ДТП в момент, коли виконував трудові обов`язки, будучи офіційно працевлаштованим у відповідача ТОВ «Персонал Преміум». Суд, заслухавши пояснення представника позивача та пояснення відповідача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. З матеріалів справи вбачається, що 16 червня 2024р. в місті Києві по вулиці Сергія Данченка, 28 сталася дорожньо-транспортна пригодам за участю транспортного засобу «Хонда Акорд», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «ГАЗ», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортний засоби засіб «Хонда Акорд», який належить позивачу, отримав механічні пошкодження. Згідно постанови №758/7851/24 Подільського районного суду міста Києва від 20 вересня 2024р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено статтею 124 КУпАП. Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Подільського районного суду м. Києва по справі №758/7851/24. На момент ДТП 16 червня 2024р. цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ГАЗ» була застрахована за полісом обов`язкового страхування №216015034 в ПАТ «СК «УСГ» з лімітом відповідальності за спричинену майнову шкоду 160 000 грн., розмір франшизи - 0 грн. 16 червня 2024р. позивач [PERSON] звернувся до страхової компанії ПАТ «СК «УСГ» із повідомленням про ДТП, 20 червня 2024р. подав заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №3634 від 03.08.2024 р., проведеного на замовлення страхової компанії, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Хонда Акорд» становить 39 409,21 грн., а вартість матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу внаслідок його пошкодження в результаті ДТП склала 19281,84 грн. 12 серпня 2024р. страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування на користь позивача з урахуванням зносу та без податку на додану вартість в розмірі 16068,21 грн., чим виконала свої зобов`язання відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням вимог статті 29 цього Закону, відповідно до якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. З метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Хонда Акорд» позивач звертався до судового експерта Коваль І.М. на підставі договору про надання експертних послуг від 23 липня 2023р., яким складено Висновок експерта №181/24 від 07.08.2024, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хонда Акорд», становить 18687,68 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 38 933,02 грн. Даним висновком експерта доводиться правильність складеного Звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хонда Акорд», на підставі якого страховою компанією здійснювалася виплата страхового відшкодування. Зважаючи на те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Хонда Акорд» згідно Звіту становить 39 409,21 грн., а страхова компанія відшкодувала 16068,21 грн., різницю між вартістю відновлювального ремонту та сумою страхового відшкодування у розмірі 23 341,00 грн. має відшкодувати роботодавець винуватця ДТП. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) сформульовано висновок, про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону №1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі статті 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Винна в ДТП особа не обмежена жодним нормативно-правовим актом для повного відшкодуванні завданої нею шкоди у разі недостатності страхового відшкодування. Страхова компанія при виплаті страхового відшкодування обмежена нормами Закону №1961-IV. Сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті страховою компанію, зменшується на розмір фізичного зносу автомобіля відповідно до статті 29 Закону. Відтак, винна в ДТП особа відшкодовує різницю між страховою виплатою та завданим збитком, якщо розмір завданого збитку складається з платежів, які не покриваються страховою компанією. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах: від 21.12.2022 №369/13458/20; від 09.11.2022 №366/2985/19; від 09.11.2022 № 497/470/2021; від 28.09.2022 №727/182/21; від 21.09.2022 №486/716/20. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Зважаючи на те, що саме [PERSON] є винним у спричиненні збитків [PERSON] , однак, на момент ДТП він виконував трудові обов`язки у ТОВ «Персонал Преміум», будучи водієм автомобіля «ГАЗ», брендованим «Кулиничі», відповідно до ст. 1172 ЦК України спричинену з його вини майнову шкоду повинен відшкодувати його роботодавець - відповідач по справі ТОВ «Персонал Преміум». Так, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника (правова позиція ВСУ у справі № 6-933цс16). На момент ДТП 16 червня 2024р. водій транспортного засобу «ГАЗ» [PERSON] перебував у трудових відносинах та виконував поїздку у робочих цілях, будучи працевлаштованим до ТОВ «Персонал Преміум». Відповідно до ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У той же час, згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Висновок суду про те, що [PERSON] в момент ДТП виконував трудові обов`язки зроблено на підставі сукупності відомостей з Державної податкової служби про обсяг та джерела доходів, які отримав [PERSON] у 2024р. (т.1, а.с.120), відомостей, які зазначав [PERSON] у поясненнях при оформленні ДТП, а також зважаючи на те, що відповідач ТОВ «Персонал Преміум» зазначені твердження позивача у Відзиві на позовну заяву не спростував, незважаючи на те, що тричі отримував від суду ухвалу про витребування відповідних доказів щодо перебування [PERSON] у трудових відносинах, а також незважаючи на те, що представник Товариства ознайомився з матеріалами позовної заяви та не міг не знати про те, що до товариства заявлено позовні вимоги як до роботодавця [PERSON] . Отже, вимоги позивача про відшкодування йому різниці між вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу та сумою, яку йому виплатила страхова компанія, ґрунтується на вимогах закону та підлягають задоволенню за рахунок роботодавця [PERSON] , тобто за рахунок ТОВ «Персонал Преміум». Зважаючи на конкретні обставини справи, винуватець ДТП [PERSON] не повинен нести відповідальність за спричинені ним збитки, а відтак, у задоволенні позовних вимог, заявлених до [PERSON] необхідно відмовити з тих підстав, що такі позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача. Враховуючи встановлені вище обставини та норми чинного законодавства України, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково та стягнути з ТОВ «Персонал Преміум» на користь [PERSON] 23341,00 грн. різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а також 7 500,00 грн. витрат, понесених позивачем на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Хонда Акорд». Суд виходить з того, що відповідно до статті 22 ЦК України такі витрати на проведення дослідження віднесені до збитків, адже є витратами, які понесені стороною з метою відновлення його порушеного права. У першій заяві по суті позивачем заявлено вимогу про компенсацію йому за рахунок відповідача витрат на правничий допомогу у розмірі 20000 грн. На підтвердження факту понесення витрат долучено копію договору про надання професійної правничої допомоги, додаткову угоду №1 до даного договору та копію платіжної інструкції від 22 липня 2024р. про оплату витрат на професійну правничу допомогу на суму 20 000 грн. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Зважаючи на те, що у Відзиві на позовну заяву відповідачем не заявлялися заперечення проти розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 20 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial