Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 28 травня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам у сумі 92 855,22 грн. на користь позивача на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебував у громадянському (незареєстрованому) шлюбі, був пов`язаний спільним побутом та сімейним життям з [PERSON] та сторони мають спільну дитину, доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області у справі №648/5387/13-ц від 20 січня 2014 року стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн., щомісячно, починаючи з 26.12.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого листа №648/5387/13-ц виданого 19.08.2014 року, на підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області у справі №648/5387/13-ц від 20 січня 2014 року старшим державним виконавцем Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тарпецькою Ритою Анатоліївною відкрито ВП [NUMBER]. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню [NUMBER] заборгованість позивача за аліментами становить 92 855,22 грн. У зв`язку із тим, що [PERSON] та спільна донька [PERSON] , у 2022 році виїхали та постійно проживають на території російської федерації де отримали громадянство російської федерації, позивач вважає, що повинен бути звільненим від сплати аліментів та заборгованості по сплаті аліментів, що стягуються з нього на утримання доньки, а аліментні зобов`язання мають бути припиненні. За викладених обставин позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.06.2025 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу/представнику 5-денного строку на усунення недоліків позовної заяви. 25.06.2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» та через електронну адресу суду надійшли заяви про усунення недоліків на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху, яку відповідно до Журналу реєстрації вхідної кореспонденції передано судді 10.07.2025 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 30.07.2025 року. У зв`язку із перебуванням Головуючого у справі у нарадчій кімнаті з розгляду кримінальної справи підготовче засідання не відбулось. Підготовче засідання призначено на 14.08.2025 року. 14.08.2025 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про проведення підготовчого засідання без участі сторони позивача. Відповідач у підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки не повідомив. У зв`язку із неявкою відповідача, підготовче засідання відкладено на 22.09.2025 року. 22.09.2025 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті, питання про що просив вирішити без участі сторони позивача. У підготовче засідання у час призначений для розгляду справи відповідач повторно не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду місцем проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.09.2025 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті на 27.10.2025 року. 27.10.2025 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про проведення судового засідання без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення рішення у заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки не повідомив. У зв`язку із неявкою відповідача, судове засідання відкладено на 01.12.2025 року. 01.12.2025 року представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання у час призначений для розгляду справи відповідач повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем проживання, направлення СМС-повідомлення, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому право такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Як передбачено п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У встановлений процесуальним законодавством строк, відповідач будучи повідомленим належним чином, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено, у судові засідання, у тому числі і призначене на 01.12.2025 року відповідач повторно не з`явився. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду позивача про розгляд справи у відсутності сторони позивача у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку загального позовного провадження. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. [INFO] народилася [PERSON] , [INFO] , про що 11.06.2010 року Музиківською сільською радою Білозерського району Херсонської області складено відповідний актовий запис №16 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Матір`ю дитини зазначено [PERSON] , [INFO] , батьком - [PERSON] , [INFO] . З Єдиного державного реєстру судових рішень в порядку Закону України «Про доступ до судових рішень» суд встановив наступне: Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 20.01.2014 року у цивільній справі №648/5387/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн., щомісячно, починаючи з 26.12.2013 року та до повноліття дитини. 19.08.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції Криворучко Надією Миколаївною відкрито виконавче провадження [NUMBER] на підставі виконавчого листа №648/5387/13-ц виданого 19.08.2014 року Білозерським районним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн., щомісячно, починаючи з 26.12.2013 року та до повноліття дитини. Відповідно до інформації наданої Начальником Білозерського відділу державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області від 15.01.2025 року №38 [PERSON] на адвокатський запит від 10.01.2025 року, на примусовому виконанні у відділі перебуває ВП [NUMBER] за виконачим листом №648/5387/13-ц, виданим Білозерським районним судом Херсонської області 19.08.2014, про стягнення аліментів з [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості наданого Білозерським відділом державної виконавчої служби у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 15.01.2025 року №39, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів по ВП [NUMBER] станом на 01.01.2025 року складає 92 855,22 грн. Як вказує позивач, в силу нормативних актів, прийнятих у зв`язку з агресією рф відносно України, стягнення аліментів з позивача повинні бути припиненні, а від сплати заборгованості по аліментам позивач повинен бути звільнений, оскільки стягувач та його донька виїхали та постійно проживають на території рф, отримали громадянство рф. ІV. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. За приписами ч. 3 ст. 51 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.(ч. 2 ст. 181 СК України). За правилами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За частиною 2 статті 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Згідно п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно право на отримання аліментів, має той з батьків, з ким проживає дитина. Матеріальне становище і сімейний стан особи, зобов`язаної надавати утримання, та особи, яка одержує аліменти, не є незмінними чинниками, оскільки аліментні правовідносини, як правило, існують тривалий час. Внаслідок того, що матеріальне становище і сімейний стан осіб, зобов`язаних до сплати аліментів, і осіб, на користь яких вони стягуються, можуть протягом часу існування аліментного зобов`язання змінюватися, закон передбачає, що за позовом кожної з зазначених осіб суд має право змінювати встановлений розмір аліментів або звільняти певних осіб від їх сплати. Сімейне законодавство України виділяє наступні обставини, які зумовлюють звільнення від сплати аліментів, що виникли на підставі рішення суду: -досягнення дитиною повнолітнього віку та повної дієздатності, адже згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; -усиновлення дитини іншою особою; -у разі виникнення ситуації, внаслідок якої суд визнає, що людина, яка потребує отримання аліментів, відновила свою працездатність або перестала потребувати грошових виплатах; -вступ людини, яка потребує отримання аліментів, в новий шлюб, тим самим появу іншого способу матеріальної допомоги; -смерть людини, яка зобов`язана виплачувати аліменти або смерть людини, якій ці аліменти виплачуються. Особа, яка сплачує аліменти, може звернутися до суду з позовною вимогою про зменшення їх розміру або про звільнення її від сплати у тих випадках, коли істотно погіршилось її матеріальне становище чи змінився сімейний стан або покращились матеріальне становище або сімейний стан стягувача аліментів. Законодавець не обмежує суд при прийнятті рішення про звільнення від сплати аліментів тільки вказаними двома підставами та наголошує, що при наявності інших обставин, що мають істотне значення, компетентні органи можуть прийняти таке рішення. В сімейному законодавстві не надається хоча б приблизного переліку таких обставин, отже, суд при розгляді кожної справи має самостійно вирішувати це питання з огляду на подані пояснення, докази та інтереси сторін. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. При цьому, судом відзначається, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок суду звільнити платника аліментів від аліментних зобов`язань та при вирішенні аналогічних спорів суд повинен виходити перш за все з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині припинення стягнення аліментів, посилається на те, що 04.03.2022 року набрала чинності Постанова КМУ від 03.03.2022 року №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації», відповідно до якої для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мараторій(заборону) на: виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами(стягувачами) за якими є російська федерація або такі особи(далі - особи, пов`язані з державою-агресором): громадяни російської федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах; відчуження, передачу в заставу, будь-які інші дії, які мають чи можуть мати наслідком відчуження нерухомого майна, цінних паперів, корпоративних прав, транспортних засобів, повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання російською федерацією або особами, пов`язаними з державою-агресором крім безоплатного відчуження на користь держави Україна. Законом України №2129-ІХ від 15.03.2022 року внесено зміни до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» розділ доповнено пунктом 10-2 наступного змісту: «До набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється зміна стягувача у виконавчих діях, стягувачами за якими є російська федерація або такі особи: громадяни російської федерації. Водночас, цим же пунктом 10-2 визначено: «Припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника(крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації). За обставинами цієї справи, з позивача на користь відповідача стягуються такі строкові платежі, як аліменти за рішенням суду від 20.01.2014 року, що виконується примусово у ВП № [NUMBER] на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом із матір`ю. [PERSON] (відповідач у справі), є стягувачем у ВП № [NUMBER] та за твердженням позивача є громадянкою рф, дитина: [PERSON] , [INFO] , також за твердженням позивача є громадянкою рф та постійно проживає на території рф. Разом з тим, дитина повноліття ще не досягла, відповідно батько дитини зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, оскільки є рішення суду про стягнення аліментів, яке не виконано і чинним законодавством не заборонено стягувати аліменти на користь громадян рф, з огляду на що позовні вимоги в частині звільнення позивача від сплати аліментів на утримання його дитини не грунтуються на пиписах закону та є недоведеними, у зв`язку із чим задоволенню не підлягають. Крім того, доказів на підтвердження обставин, що відповідач отримала паспорт громадянина рф і є громадянкою рф станом на час розгляду справи не надано та належними і допустимими доказами не підтверджено. Вирішуючи спір в частині заявлених позовних вимог щодо звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 92 855,22 грн. суд приходить до наступного. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Тобто, в розумінні цього положення закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Подібні висновки викладено КЦС у складі ВС у постанові від 21.11.2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01.08.2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20.09.2018 року у справі №592/2683/17. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] просив звільнити його від заборгованість по аліментам у розмірі 92 855,22 грн., мотивуючи тим, що донька разом із матір`ю у 2022 році виїхала на територію рф. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 197 Сімейного кодексу України передбачено порядок звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Матеріалами справи підтверджується, що у ВП [NUMBER] за виконавчим листом №648/5387/13-ц, виданим Білозерським районним судом Херсонської області 19.08.2014 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 300,00 грн. за позивачем станом на 01.01.2025 року обліковується заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 92 855,22 грн. Період заборгованості з 26.12.2013 року по 01.01.2025 року. Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили наявність підстав для звільнення від сплати заборгованості що виникла за період з 26.12.2013 року по 01.01.2025 року передбачених ст. 197 СК України, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині позову є недоведеними, у зв`язку із чим підстави для їх задоволення у суду відсутні. З врахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача..

Outcome: dismissed