Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

21 серпня 2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі позивач, Новий кредитор) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, Споживач, Позичальник) про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 1106190 від 07.11.2023 року у загальному розмірі 42 671,98 грн, з яких: 7 999,98 грн заборгованість за тілом кредиту; 34 672,00 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати: сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 07.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі первісний кредитор, Товариство, Кредитодавець) та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1106190 (далі Кредитний договір, Договір), відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 8 000,00 грн на умовах, визначених Договором. Згідно з п. 1.3, 1.4 Договору: сума (загальний розмір) кредиту становить 8 000,00 грн; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів; терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені у Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору). За п. 1.5 Договору тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,2 % на день та застосовується у межах строку кредиту, визначеного п. 1.4 Договору (п. 1.5.1). Знижена процентна ставка 1,76 % на день застосовується за умов, визначених п. 1.5.2 Договору, як елемент програми лояльності. Позивач зазначив, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання у повному обсязі кредитні кошти у безготівковій формі були перераховані на рахунок відповідача, що підтверджується довідкою про ідентифікацію, листом про перерахування коштів та іншими долученими до позову доказами. Відповідач, всупереч вимогам ст.ст. 509, 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України та умовам Кредитного договору, належним чином не виконала обов`язку щодо повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у вищевказаному розмірі. 21.06.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» (Первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Новий кредитор, позивач у справі) укладено договір факторингу (відступлення права вимоги) № 21062024, за яким позивач набув статусу нового кредитора та право грошової вимоги до боржників первісного кредитора, у тому числі до відповідача за договором № 1106190. Позивач у позовній заяві зазначив, що станом на дату звернення до суду загальна заборгованість відповідача становить 42 671,98 грн, у тому числі: 7 999,98 грн тіло кредиту; 34 672,00 грн проценти за користування кредитом відповідно до умов Договору. Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 05 вересня 2025 року провадження у справі відкрито, позовну заяву прийнято до розгляду, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Поштові відправлення, надіслані на адресу відповідача, повернулись до суду з відмітками закінчення строку зберігання. Відзиву на позов, клопотань чи доказів від відповідача до суду не надходило. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши подані позивачем докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Між сторонами виникли грошові зобов`язання у розумінні ст. 509 ЦК України, за якими відповідач (Позичальник, Споживач) зобов`язана повернути отримані грошові кошти (кредит) і сплатити проценти, а кредитор має право вимагати належного виконання цих зобов`язань. Щодо укладення кредитного договору в електронній формі Згідно з ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі, а сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього таким підписом є оригіналом. З наданих позивачем копій Кредитного договору № 1106190, Додатку № 1 (Графіка платежів), довідки про ідентифікацію, інформаційного повідомлення, паспорту споживчого кредиту вбачається, що відповідач пройшла процедуру ідентифікації та підписала Договір в електронній формі шляхом використання одноразового ідентифікатора (SMS-коду) в «особистому кабінеті» в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Отже, суд приходить до висновку, що між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем належним чином укладено кредитний договір у електронній формі, який за правовими наслідками є таким, що укладений у письмовій формі. Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи підтверджується, що первісний кредитор надав відповідачу грошові кошти у сумі 8 000,00 грн шляхом перерахування на рахунок, зазначений відповідачем. Із розрахунку заборгованості за договором № 1106190, наданого позивачем, убачається, що відповідач у порушення умов договору свого обов`язку щодо повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на дату звернення до суду утворилась заборгованість: 7 999,98 грн тіла кредиту та 34 672,00 грн процентів. Доказів повного або часткового погашення заборгованості відповідачем суду не надано, відзив на позов не подано, розрахунок заборгованості не спростовано. Таким чином, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем грошового зобов`язання, що є підставою для стягнення заборгованості. Щодо відступлення права вимоги (факторингу) Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу. Стаття 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Із договору факторингу (відступлення права вимоги) № 21062024 від 21.06.2024 року, витягу з реєстру боржників та акта приймання-передачі реєстру боржників убачається, що право грошової вимоги за договором № 1106190 від 07.11.2023 року щодо [PERSON] включене до переліку вимог, які були відступлені ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Договір факторингу у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, відсутні докази його нікчемності чи оспорюваності, діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України). Отже, суд вважає, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є належним кредитором та позивачем у даній справі. Щодо розміру заборгованості та процентів за користування кредитом Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються договором з урахуванням строку користування кредитом, кредитного ризику, стану ринку тощо. З Кредитного договору № 1106190 вбачається, що сторони погодили фіксовану процентну ставку, визначили строк кредиту 360 днів, порядок нарахування та сплати процентів, а також можливість застосування зниженої процентної ставки в межах програми лояльності. Позивач надав розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що сума процентів 34 672,00 грн нарахована за умовами договору, виходячи зі строку кредиту, визначеного Договором, та погоджених сторонами ставок. Відповідач не скористалась правом подати відзив, не оспорила розмір нарахованих процентів, не заявила клопотань про зменшення розміру процентів або визнання окремих умов договору несправедливими. Суд не встановив, щоб наданий позивачем розрахунок суперечив умовам договору чи закону, а тому приймає його як належний та допустимий доказ розміру заборгованості. Таким чином, суд вважає доведеними та такими, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача: заборгованість за тілом кредиту 7 999,98 грн; заборгованість за процентами за користування кредитом 34 672,00 грн. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133, ст. 137, 141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, які розподіляються між сторонами залежно від результатів розгляду справи, з урахуванням принципів розумності, співмірності та необхідності таких витрат. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі 2 422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, позивач просить стягнути 8 000,00 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги, актом наданих послуг та детальним описом виконаних робіт. Разом з тим, виходячи з категорії справи (типовий спір про стягнення заборгованості за кредитним договором), обсягу виконаної роботи (підготовка позовної заяви, подання її до суду, відсутність участі представника у судових засіданнях), судового навантаження, а також з урахуванням принципів розумності, співмірності та справедливості, суд вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу 8 000,00 грн надмірним. Суд дійшов висновку, що обґрунтованими та співмірними у даній справі є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У решті (в частині стягнення витрат на правничу допомогу понад 3 000,00 грн) у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: approved