Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивач у травні 2022 року звернулась до суду із позовом про встановлення\~факту проживання\~однією сім`єю\~та поділ\~майна подружжя, в обґрунтування якого вказує на те, що 30 квітня 2010 року між нею та\~\~ [PERSON] зареєстрований шлюб, який розірваний рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня\~\~\~\~\~\~\~\~ 2017 року. Після розірвання шлюбу, а саме з вересня 2018 року до квітня 2022 року, вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловік та жінка, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та побут. Під час шлюбу та спільного проживання однією сім`єю у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. За час шлюбу та спільного проживання ними придбано у спільну власність подружжя таке майно: - земельну ділянку, загальною площею 0,0446 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0076, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - земельну ділянку, загальною площею 0,0441 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0012, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; - житловий будинок, загальною площею 135 кв. м, житловою площею 61,6 кв. м,\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку загальною площею 0,1018 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0109, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; - земельну ділянку загальною площею 0,036 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0124; - земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0108, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 51,1 кв. м, житловою площею 17 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - транспортний засіб «Nissan LEAF», реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску; - транспортний засіб «SKODA RAPID», 1.2 TSІ Седан -В, об`єм двигуна 1197 см. куб., 2017 року випуску. З урахуванням зазначеного та заяви про уточнення позовних вимог, [PERSON] просила суд: - встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з вересня 2018 року до квітня 2022 року; - у порядку поділу майна подружжя, що є їх спільною сумісною власністю визнати за нею та [PERSON] право власності у рівних частках по 1/2 кожному на таке майно: - земельну ділянку, загальною площею 0,0446 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0076, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - земельну ділянку, загальною площею 0,0441 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0012, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; - житловий будинок, загальною площею 135 кв. м, житловою площею 61,6 кв. м,\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку загальною площею 0,1018 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0109, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; - земельну ділянку загальною площею 0,036 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0124; - земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0108, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 51,1 кв. м, житловою площею 17 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - у порядку поділу майна подружжя, що є їх спільною сумісною власністю, визнати за нею ( [PERSON] ) право особистої приватної власності на транспортний засіб «Nissan LEAF», реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску; - у порядку поділу майна подружжя, що є їх спільною сумісною власністю, визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на транспортний засіб «SKODA RAPID», 1.2 TSІ Седан-В, об`єм двигуна 1197 см. куб., 2017 року випуску. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області\~від 29 грудня 2022 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 липня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2022 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.05.2024 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області\~від 29 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 липня 2023 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] \~до [PERSON] \~ про поділ земельних ділянок і житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та транспортних засобів скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позовні вимоги. Представник позивача адвокат Алістарова О.І. в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням уточнень підтримала, надала пояснення щодо позовних вимог, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просив в задоволені позовних вимог відмовити. Надав пояснення по справі, зокрема зазначив, що вважає спірне майно особистою власністю, докази про що надавав під час розгляду цієї справи, рішення по якій частково скасовано. Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи і надані суду докази, суд встановив наступне. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2010 року по 30 жовтня 2017 року, що підтверджується рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року. Зазначене судове рішення набрало законної сили 21 листопада 2017 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу сторони по справі поновили сімейно-шлюбні відносини та від зазначених відносин у сторін по справі народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Під час перебування у шлюбі сторонами було придбане наступне майно: відповідно до договору купівлі-продажу від 15 серпня 2013 року - земельна ділянка, загальною площею 0,0441 га, за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0012, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] ; відповідно до договору купівлі-продажу від 15 серпня 2013 року - земельна ділянка, загальною площею 0,0446 га, за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0076, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] ; відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - житловий будинок, загальною площею 135 кв.м. житловою площею 61,6 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , підстава виникнення права власності декларація про готовність об`єкта до експлуатації серії ДП141161040255 від 13 квітня 2016 року. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , 04 листопада 2017 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на транспортний засіб SKODA RAPID 1.2 TSІ Седан -В, об`єм двигуна 1197 см. куб., 2017 року випуску. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , 08 вересня 2020 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на транспортний засіб Nissan LEAF, державний номерний знак [NUMBER] , 2019 року випуску. У відповідності до кредитного договору №422/0240 від 24 грудня 2020 року укладеного між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] , яка є сестрою відповідача по справі (що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження), остання отримала в кредит грошові кошти у розмірі 210\~000 грн. 00 коп.. 28 грудня 2020 року [PERSON] було укладено низку договорів купівлі-продажу, а саме щодо: земельної ділянки загальною площею 0,1018 га, за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0109, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки загальною площею 0,036 га, за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0124; земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0108, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 51,1 кв.м. житловою площею - 17 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] . Загальна вартість майна за укладеними договорами становить 197\~411 грн. 18 коп. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області\~від 29 грудня 2022 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з квітня 2019 року до квітня 2022 року. Розділено нерухоме майно між [PERSON] та [PERSON] , що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності кожного на: - 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0446 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0076, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; - 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0441 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0012, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; - 1/2 частини житлового будинку, загальною площею 135 кв. м. житловою площею 61,6 кв. м, з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - 1/2 частини транспортного засобу - автомобіля «Nissan LEAF», реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 липня 2023 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2022 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.05.2024 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області\~від 29 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 липня 2023 року в частині вирішення позовних вимог [PERSON] \~до [PERSON] \~ про поділ земельних ділянок і житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та транспортних засобів скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові зазначено, що «суди у порушення вимог закону не звернули уваги на те, що автомобіль «SKODA RAPID», 2017 року випуску, придбаний [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу з [PERSON] , так як 04 листопада 2017 року придбав спірний автомобіль, а рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року про розірвання шлюбу між сторонами набрало законної сили 21 листопада 2017 року. Отже, суди дійшли передчасного висновку про те, що вказаний автомобіль придбаний відповідачем після розірвання шлюбу з позивачкою, тому не є спільним сумісним майном подружжя, та фактичні обставини у справі не встановили, а саме не дослідили, чи доведено сторонами, за чиї саме кошти придбано вищезазначене рухоме майно, що впливає на правильність вирішення справи.» Крім того зазначено, що «Посилаючись на те, що спірне нерухоме майно придбано відповідачем за кошти, отримані його сестрою [PERSON] у кредит, суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що кредитний договір від 24 грудня 2020 року № 422/0240 не містить умов щодо надання кредиту на придбання нерухомого майна, а саме: земельних ділянок та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Крім того, суди попередніх інстанції не надали належної правової оцінки письмовій згоді, яку [PERSON] надала своєму чоловіку [PERSON] на укладення вказаних договорів купівлі-продажу від 28 грудня 2020 року. За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що набуття спірного нерухомого майна відбулось саме за кошти, отримані сестрою відповідача в кредит за вказаним кредитним договором. Таким чином суд розглядає справу тільки в частині вирішення позовних вимог [PERSON] \~до [PERSON] \~ про поділ земельних ділянок і житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та транспортних засобів. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 ст. 21 СК України встановлено, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Статтею 74 СК України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними; на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення\~глави 8\~цього Кодексу. У\~ст.60 СК України\~визначено, шо майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми\~ст.60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Саме такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, від 29 січня 2021 року у справі № 161/14048/19, які у порядку ч.4ст.263\~ЦПК\~України враховуються при застосуванні норм права. За\~ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Окрім цього, згідно\~ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Також, за\~статтею 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.\~При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.\~Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.\~Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.\~Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в справі №456/3506/16-ц від 17 червня 2021 року норми Сімейного кодексу\~України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, яка може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно із\~ст.70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини(дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] дійсно 28.12.2020 року набув право власності щодо земельної ділянки загальною площею 0,1018 га, за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0109, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки загальною площею 0,036 га, за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0124; земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0108, з житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 51,1 кв.м. житловою площею - 17 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] . Проте, відповідно до абзацу другого п. 1.5. договорів купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,1018 га, за адресою [ADDRESS] , та земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, за адресою [ADDRESS] , зазначено, що покупець доводить до відома продавцям та усіх заінтересованих у тому осіб, що його дружина надала належним чином оформлену заяву про згоду на укладення цього договору. Згідно абзацу другого п. 1.6. договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0108, з житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 51,1 кв.м. житловою площею - 17 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] , зазначено, що покупець доводить до відома продавцям та усіх заінтересованих у тому осіб, що його дружина надала належним чином оформлену заяву про згоду на укладення цього договору. Таким чином вбачається, що [PERSON] надала своєму чоловіку [PERSON] на укладення вказаних договорів купівлі-продажу від 28 грудня 2020 року, в той час коли сторони фактично проживалм однією сім`єю. З приводу зазначення відповідачем придбання спірного майна за кошти, отримані його сестрою [PERSON] у кредит, суд звертає увагу, що кредитний договір від 24 грудня 2020 року № 422/0240 укладений сестрою відповідача не містив умов щодо цільового використання коштів або надання кредиту на придбання нерухомого майна, а саме: земельних ділянок та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відтак, з матеріалів справи вбачається, що оспорювані земельні ділянки та будинок були придбані, зокрема, в інтересах сім`ї, а відтак вони є в цілому об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу у рівних частках, інших доказів на спростування зазначеного відповідачем надано не було. З огляду на викладене суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] \~до [PERSON] \~про поділ\~майна подружжя в частині визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] \~до [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,1018 га, за адресою [ADDRESS] , земельної ділянки загальною площею 0,036 га, за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0124; земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 1221411000:02:045:0108, з житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 51,1 кв.м. житловою площею - 17 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] . Щодо поділу майна подружжя в частині транспортних засобів. Так судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , 04 листопада 2017 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на транспортний засіб SKODA RAPID 1.2 TSІ Седан -В, об`єм двигуна 1197 см. куб., 2017 року випуску. Таким чином, автомобіль «SKODA RAPID», 2017 року випуску, придбаний [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу з [PERSON] , так як 04 листопада 2017 року придбав спірний автомобіль, а рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року про розірвання шлюбу між сторонами набрало законної сили 21 листопада 2017 року. Як зазначав відповідач, автомобіль був придбаний за його власні кошти, у зв`язку з чим надав суду податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2017 рік, з якої вбачається, що обсяг доходу [PERSON] за 2017 рік склав 945\~434, 00 грн. Проте суд зазначає, що оскільки рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року про розірвання шлюбу між сторонами набрало законної сили 21 листопада 2017 року, а 04 листопада 2017 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на транспортний засіб SKODA RAPID, то таке майно вважається набутим під час шлюбу, Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів придбання автомобіля за його власні кошти, обсяг доходу [PERSON] за 2017 рік не може слугувати доказом придбання ТЗ за його власні кошти, оскільки неможливо відслідкувати рух коштів подружжя, яке вони заробили загалом за 2017 рік. Момент припинення шлюбу у разі його розірвання визначено положеннями\~статті 114 СК України. Відповідно до частини другої\~статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом\~шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючі, що автомобіль «SKODA RAPID» придбано [PERSON] під час знаходження у шлюбі, правовідносини сторін регулюється нормами ст.ст.57,60 СК України, а саме загальними правилами, що майно набуте під час шлюбу, належить подружжю на праві спільної сумісної власності, відповідачем не доведено, що майно набуте за його власні кошти, а тому суд погоджується з твердженням позивача, що відповідно до\~ст.60 СК України, вказане майно, набуте подружжям за час шлюбу та належить позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу 1211/ЦНАП/2024/4346666 від 27.02.2024 року, [PERSON] продав [PERSON] транспортний засіб «SKODA RAPID», ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] . Відповідно до п. 3.1. за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 340\~000, 00 грн. Відповідно до частини третьої статті 65\~СК України для укладення одним із подружжя договору стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути надана письмово. Відповідно до висновку, зробленого у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, про що зазначила у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Так під час розгляду справи суду не надано доказів надання позивачкою [PERSON] письмової згоди на відчуження автомобіля SKODA RAPID, 2017 року випуску, VIN: [NUMBER] , яке відбулося 27.02.2024 року, які і не встановлено обставин спільного використанні сторонами коштів, отриманих від продажу автомобіля, а відтак даний автомобіль відчужено відповідачем в порушення вимог\~ст.65 СК України, що призвело до порушення прав [PERSON] на вищевказане майно. Оскільки даний автомобіль відчужено без згоди позивачки, то остання відповідно до вищенаведеної судової практики має право на отримання компенсації за належну їй частку, розмір якої може бути визначено на підставі ринкової вартості подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Відповідно до висновку №14/03/2025 експертного автотоварознавчого дослідження про оцінку колісного транспортного засобу від 31.03.2025 року наданого [PERSON] , вбачається, що середня ринкова вартість ідентичного КТЗ автомобіля «SKODA RAPID», 2017 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , на дату дослідження, може становити 413 130, 00 грн. Згідно висновку №15/03/25 товарознавчої експертизи про оцінку колісного транспортного засобу від 11.03.2025 року наданого [PERSON] , ринкова вартість колісного транспортного засобу автомобіля «Nissan LEAF», реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску, на дату дослідження (проведення експертизи), складає 533 407, 50 грн.Суд , вирішуючи спір в цій частині прийшов до наступного висновку. Оскільки [PERSON] відчужив спірний автомобіль, який є спільною власністю подружжя без письмової згоди дружини та за відсутності доказів використання отриманих від продажу цього майна коштів і на користь позивачки, врахувавши презумпцію рівності часток, а також вимоги статті 71 СК України, згідно з якою поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України), враховуючи задоволення вимог позивача у визнанні об`єктами права спільної сумісної власності подружжя транспортного засобу «Nissan LEAF», реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску та транспортного засобу «SKODA RAPID», 1.2 TSІ Седан -В, об`єм двигуна 1197 см. куб., 2017 року випуску, та можливості задоволення позовних вимогу щодо визнання за [PERSON] права власності на транспортний засіб «Nissan LEAF», реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску, суд приходить до висновку про наявність усіх правових підстав для стягнення з [PERSON] \~ на користь [PERSON] \~ компенсацію різниці вартості поділеного майна у розмірі 120 277 гривень 50 копійок, за належну їй цілу частку у праві власності на автомобіль «Nissan LEAF», та цілу частку права власності на автомобіль «SKODA RAPID» [PERSON] , яка належала йому до продажу автомобіля без згоди позивачки. ЄСПЛ визначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23, ЄСПЛ). Як передбачено\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ст.77 ЦПК України\~встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. А\~ст.81 ЦПК України\~встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони(рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30).Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх(§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] \~до [PERSON] \~про встановлення\~факту проживання\~однією сім`єю\~та поділ\~майна подружжя підлягають задоволенню.

Outcome: approved