Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник, адвокат Носа Інна Михайлівна звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, представник позивачки посилається на те, що 14 листопада 2006 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №84. Від даного шлюбу сторони по справі мають сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Представник позивачки вказує, що позивачка разом з відповідачем не проживають з початку 2025 року. Підставою розірвання шлюбу є те, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, позивачка з відповідачем спільного господарства не ведуть. Зазначає, що відповідач постійно нехтував сімейними цінностями і між сторонами постійно виникали скарки. Предствник позивачки зазначає, що проживання разом з відповідачем не доцільне, примирення не можливе, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 29.07.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 02.09.2025 року сторонам надано строк на примирення терміном три місяці та зупинено провадження у справі. Судове засідання призначено на 13 год. 30 хв. 2 грудня 2025 року. Постановленою в судовому засіданні 02.12.2025 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області, відновлено провадження у справі. Позивачка та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися. 18.08.2025 року представник позивачки, адвокат Носа І.М. просить розгляд справи проводити без її та позивачки участі. Відповідач будучи, відповідно до положень п.п. 1, 4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором №0610277806382, 0610276987251, 06710275361480, в судове не з`явився та про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2006 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Дубівської селищної ради Тячівського району, Закарпатської області України за актовим записом №84, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.5). Сторони мають двох спільних дітей : неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] , виданих виконкомом Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області України 20.08.2008 та 21.06.2017 (а.с.11-12). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено,\~що\~подружнє\~життя\~між\~сторонами\~не\~склалося. Шлюбні відносини у подружжя відсутні, оскільки кожен з них проживає окремим сімейним життям з початку 2025 року. Наданий стронам строк на примирення, позитивного результату не дав. Оскільки позивачка наполягає\~на\~розірванні\~шлюбу\~з\~відповідачем, який не виявив бажання з`явитися в судове засідання, враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, які свідчать про тривалу відсутність між сторонами сімейних відносин, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити їх інтересам, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо, утримання та порядку виховання дітей, поділу спільного майна сторін, не заявлено.

Outcome: approved