Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

[PERSON] за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до Червонозаводського районного суду м. Харкова, в якому просить просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі, який суд вважатиме справедливим, з огляду на завдану психологічну травму, та порушення гідності та репутацію діями судді Червонозаводського районного суду м. Харкова. В обґрунтування позову (з урахуванням уточненої позовної заяви) посилається на те, що 12 лютого 2025 року 13:00 під час відкритого судового засідання у справі № 646/1484/24 у Червонозаводському районному суді м. Харкова суддя Блага Ірина Сергіївна без належних правових підстав вимагала від позивача публічно оголосити дату народження й точне місце проживання та реєстрації; після відмовного протесту позивача оголосити ці дані суддя винесла попередження та ухвалу про видалення із зали суду. Позивач вважає такі дії неправомірними, оскільки перед початком засідання секретар суду вже перевірив документи позивача, дата народження та місце проживання/реєстрації є конфіденційною інформацією, а видалення з залу суду позбавило позивача можливості брати участь у розгляді справи. Примусове розголошення конфіденційної інформації та усунення із зали суду спричинило психологічних дискомфорт, стрес та завдало шкоди гідності. Позивач вказує на порушення Конституції України, а саме щодо недоторканість особистого життя (ст.32), захисту прав і свобод людини і громадянина (ст.55), право на справедливий суд і рівність перед законом (ст.129); ст.14 Закону України «Про захист персональних даних», ст.6, 8, 13 Європейської конвенції з прав людини, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та Кодексу етики суддів. Крім того, посилається на практику ЄСПЛ у рішеннях щодо дотримання балансу між принципом публічності судового засідання та захистом приватного життя. В зв`язку з наведеним, просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі, який суд вважатиме справедливим, з огляду на завдану психологічну травму та порушення гідності та репутацію вказаними вище діями судді Червонозаводського районного суду м. Харкова. Відповідач правом на відзив не скористався. Процесуальні дії у справі Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03.03.2025 визначено підсудність цивільної справи №646/1219/25 за позовною заявою [PERSON] до Червонозаводського районного суду м. Харкова про відшкодування моральної шкоди - Комінтернівському районному суду м. Харкова. Після задоволення самовідводів суддів Комінтернівського районного суду м. Харкова Чайки І.В., Курганникової О.А., Богдан М.В., відповідно до протоколу авторозподілу від 14.03.2025 судова справа розподілена судді Василенко О.Я. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання. 25.04.2025 набрав чинності Закон України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», відповідно до якого змінено найменування Червонозаводського районного суду міста Харкова на Основ`янський районний суд міста Харкова, Комінтернівського районного суду міста Харкова на Слобідський районний суд міста Харкова. Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 12.05.025 залишено позовну заяву без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02.06.2025 апеляційну скаргу [PERSON] на Ухвалу Слобідського районного суду м. Харкова від 12.05.025 повернуто заявнику. Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 25.08.025 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 27.08.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 23.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 23.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, в заяві про усунення недоліків позовної заяви від 26.08.2025 просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач Червонозаводський (Основ`янський) районний суд м. Харкова у судове засідання представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Фактичні обставини справи, встановлені судом 12.02.2025 [PERSON] звернувся до ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області з заявою, в якій просив органи НП прийняти міри до судді Благи І.С., яка всупереч закону вимагала відкрито висловити конфіденційні дані під час відкритого засідання у справі №646/1484/24 (а.с. 4 зворотний бік). Відповідно до пояснень [PERSON] , наданих начальнику ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, [PERSON] повідомив, що 12.02.2025 приблизно о 13:00 він прийшов на засідання у справі №646/1484/24 до Червонозаводського районного суду м. Харкова, під час якого суддя Блага І.С. всупереч закону вимагала відкрито висловити свої конфіденційні дані під час відкритого засідання. Після того, як [PERSON] відмовився надавати дані, отримав попередження від судді, після декількох попереджень суддя ухвалила видалити [PERSON] з судового засідання та покинути приміщення судового залу. Після чого [PERSON] зробив виклик поліції за номером 102 (а.с.4). Позивачем також надано копію звернення до Червонозаводського районного суду м. Харкова про надання заявнику Ухвали про видалення [PERSON] з зали судового засідання в паперовому та електронному вигляді (а.с. 5). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи ст. 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому на потерпілого покладається обов`язок доведення факту неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. Звертаючись до суду із позовною заявою, [PERSON] зазначив, що йому завдано моральної шкоди внаслідок того, що під час судового засідання головуюча суддя Блага І.С. без належних правових підстав вимагала від позивача публічно оголосити дату народження й точне місце проживання та реєстрації, хоча перед початком засідання секретар суду вже перевірив документи позивача, а після відмовного протесту позивача оголосити ці дані суддя винесла попередження та ухвалу про видалення із зали суду, що позбавило позивача можливості брати участь у розгляді справи. Відповідно до ст. 214 ЦПК України при одноособовому розгляді справи суддя, який розглядає справу, є головуючим у судовому засіданні. Головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. Головуючий вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку. Нормами статті 217 ЦПК України передбачено, що у призначений для розгляду справи час головуючий відкриває судове засідання та оголошує, яка справа розглядатиметься. Секретар судового засідання доповідає суду хто з учасників судового процесу з`явився в судове засідання, хто з учасників судового процесу бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, чи повідомлено тих учасників судового процесу, хто не з`явився, про дату, час і місце судового засідання у порядку, передбаченому цим Кодексом. З оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті. Головуючий встановлює особи тих, хто бере участь у судовому засіданні, а також перевіряє повноваження представників. Тобто в даній нормі визначена послідовність дій учасників процесу, відповідно до якої секретар до початку судового засідання має перевірити, хто з учасників процесу з`явився та доповісти про це в судовому засіданні. Водночас, встановлення особи (за її даними) є процесуальним обов`язком саме головуючого судді під час судового засідання, а невиконання зазначених процесуальних дій є порушенням ним процесуальних норм. Згідно з ч. 3, 4 ст. 216 ЦПК України учасники судового процесу, а також інші особи, присутні в залі судового засідання, зобов`язані беззаперечно виконувати розпорядження головуючого, додержуватися в судовому засіданні встановленого порядку та утримуватися від будь-яких дій, що свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил. За прояв неповаги до суду винні особи притягуються до відповідальності, встановленої законом. Питання про притягнення учасника справи або іншої особи, присутньої в залі судового засідання, до відповідальності за прояв неповаги до суду вирішується судом негайно після вчинення правопорушення, для чого у судовому засіданні із розгляду справи оголошується перерва, або після закінчення судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЦПК України до учасників судового процесу та інших осіб, присутніх у судовому засіданні, за порушення порядку під час судового засідання або невиконання ними розпоряджень головуючого застосовується попередження, а у разі повторного вчинення зазначених дій - видалення із зали судового засідання. Отже, з аналізу наведених вище норм можна дійти висновку, що встановлення (перевірка даних) особи, а також вжиття відповідних заходів примусу є процесуальними діями судді (головуючого) під час розгляду судової справи. Згідно з ч. 11 ст. 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1, 11 ст.49 Закону «Про судоустрій і статус суддів», суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку. За шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом. З наданих суду матеріалів вбачається, що позивач звертався до правоохоронних органів з заявою про вчинення неправомірних дій суддею Червонозаводського (Основ`янського) районного суду м. Харкова Благою І.С. стосовно [PERSON] під час розгляду цивільної справи (а. с. 4), проте доказів встановлення події та складу правопорушення, вини судді у вчиненні правопорушення, що підтверджувалося б відповідним рішенням компетентного органу, суду не надано. При цьому,\~з доданих\~позивачем до\~позову матеріалів\~також не\~вбачається,\~що суддю\~(з\~процесуальними діями\~якої не\~погоджується позивач)\~було притягнуто\~до дисциплінарної\~відповідальності,\~зокрема, за рішенням органу, який наділений спеціальними повноваженнями та компетенцію вирішувати спірні питання, пов`язані з законністю процесуальних дій судді. Отже,\~незгода позивача\~з процесуальними\~діями судді Червонозаводського (Основ`янського) районного суду м. Харкова не свідчить про незаконність дій відповідача та заподіяння позивачу моральної шкоди. Відтак, [PERSON] не доведено складу цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави перед особою за завдані збитки. Також не доведено позивачем і факту заподіяння йому моральних страждань або інших негативних явищ внаслідок дій державного органу, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження характеру та обсягу заподіяної моральної шкоди, зокрема, довідок з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеків за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо. При цьому суд наголошує, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що містяться в статті 175 УПК України. Цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійснені судочинства за його позовною заявою. Суд також зауважує що вимоги позовної заяви повинні бути викладені чітко і зрозуміло, з урахуванням правил, встановлених процесуальним законодавством і узгоджуватись з наданими суду повноваженнями за наслідками розгляду справи, та мають бути спрямовані на захист конкретних прав, свобод та інтересів позивача з зазначенням способу їх захисту, який не допускає неоднозначного, довільного тлумачення змісту позовних вимог і дозволить суду максимально якісно здійснити правосуддя. Окрім того суд звертає увагу, що відповідачем за позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої у процесі здійснення правосуддя, може бути лише держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади відповідно до його компетенції. Визначаючи у позовній заяві склад сторін, [PERSON] не залучено до участі у справі у якості відповідача Державу, відповідне клопотання під час розгляду справи позивачем не заявлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зазначені обставини є підставою для відмови в задоволенні позову. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). З огляду на викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Outcome: dismissed