Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

АТ "Акцент-Банк" (далі - банк) просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] заборгованість у розмірі 234 977,94 гривень за кредитним договором №б/н від 16 вересня 2020 року та судові витрати по справі в сумі 2 819,74 гривень. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що 16 вересня 2020 року [PERSON] на підставі підписаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку ініціював отримання кредиту у вигляді встановлення кредитного ліміту на банківський рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та отриманням кредитної карти. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. Відповідач зі своєї сторони взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконував, своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору, банку не надавав, у зв`язку із чим станом на 13.09.2025 року заборгованість відповідача за даним кредитним договором склала суму в розмірі 234 977,94 грн., яку становлять: 187736,23 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 47241,71 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. 0.00 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією. 0 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею. Ухвалою суду від 19 вересня 2025 року у справі було відкрито провадження, визначено проводити розгляд в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі. Підготовче засідання проведено за відсутності відповідача, що повідомлений шляхом публікації судового оголошення, та ухвалою від 05 листопада 2025 року призначено судовий розгляд у справі. В судове засідання сторони не з`явились, у зв`язку з чим, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами суду не здійснювалося. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та висловив згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неявки не сповістив. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову, відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 16 вересня 2020 року, будучи клієнтом банку, [PERSON] на підставі власноручно підписаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку ініціював отримання кредиту у вигляді встановлення кредитного ліміту на банківський рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та отриманням кредитної карти. Відповідно до заяви підписанням цієї заяви відповідач підтвердив та погодився, що до укладання цієї угоди ознайомився з актуальними умовами та правилами надання банківських послуг АТ "А-БАНК", Тарифами та Паспортом споживчого кредиту, отримав повну інформацію про фінансові послуги у відповідності до ч.2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Відповідно до паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», підписаного [PERSON] простим електронним підписом шляхом підтвердження ОТП 7710 з номера телефону [NUMBER] , кредитний договір укладено на таких умовах: 1. Тип кредиту - поновлювана кредитна лінія з пільговим періодом використання; 2. Спосіб та строк надання кредиту - шляхом встановлення кредитного ліміту протягом одного дня; 3. Мета отримання кредиту - на споживчі цілі; 4. Сума кредиту - до 200 000 грн.; 5. Строк кредиту - 240 місяців; 6. Процентна ставка (фіксована) - 44,4 % на рік. На виконання умов договору відповідачу відкрито рахунок № [NUMBER] та видано кредитні карти: № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , згідно довідки за картами. Відповідно до довідки за лімітами за період з 16.09.2020 по 13.09.2025 кредитний ліміт за вказаним кредитним договором зріс з 0.00 до 187 800 гривень. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно умов кредитного договору, що підтверджується матеріалами справи. З виписки по картковому рахунку відповідача від 13.09.2025 за період з 16.09.2020 по 13.09.2025 вбачається, що останній активно користувався кредитними коштами, періодично вносив платежі на їх повернення, зокрема встановлено, що сума витрат становить 1527879,74 грн., а сума зарахувань - 1295000,34 грн. За розрахунком банку станом на 13.09.2025 року відповідач має заборгованість за кредитом в загальній сумі 234 977,94 грн., яку становлять: 187736,23 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 47241,71 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до абз.2 ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Досліджені в справі докази свідчать, що укладений між А-Банком та відповідачем [PERSON] кредитний договір відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію», у ньому визначені усі істотні умови для такого виду договорів. Відповідач не спростував існування між ним та А-Банком кредитних правовідносин та отримання за цим договором кредитних коштів. Після підписання договору у його сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Розрахунком заборгованості, підтвердженим банківською випискою, стверджено невиконання [PERSON] умов договору кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованістьв загальній сумі 234 977,94 грн., яку становлять: 187736,23 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 47241,71 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Зазначені складові заборгованості відповідають умовам договором та відповідачем не спростовані. У статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі досліджених у справі доказів та норм матеріального права суд, встановивши, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, допустив заборгованість в загальній сумі 234977,94 гривень, дійшов висновку про необхідність стягнення з нього цієї суми на користь позивача. Таким чином, позов підлягає повному задоволенню. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved