Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 11 березня 2021 року між Товаристом з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3978148, згідно з умовами якого відповідачка отримала 5000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору №3978148 від 11.03.2021 р.) повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачкою не було внесено. Вищевказаний кредитний договір було укладено в електронній формі. Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а кредитні кошти були надані шляхом безготівкового переказу на його картковий рахунок. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачці кредит на потрібну їй суму. Відповідачка зі свого боку не виконала умов кредитного договору, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість в розмірі 22825 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16875 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 950 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за комісією. 27 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 69-МЛ, за умовами якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідачки за кредитним договором №3978148 від 11 березня 2021 року. Просили стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3978148 від 11 березня 2021 року в розмірі 22825 грн. 00 коп. та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 31.07.2025 року визначено головуючого суддю [PERSON] . Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22.08.2025 року було відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розпорядженням керівника апарату Миргородського міськрайонного суду Полтавської області №113/25 від 08 жовтня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи в зв`язку із звільненням судді [PERSON] із займаної посади згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 02.10.2025 №2043/0/15-25. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.10.2023 року визначено головуючого суддю [PERSON] . Розпорядженням керівника апарату Миргородського міськрайонного суду Полтавської області №270/25 від 20 жовтня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи в зв`язку із звільненням судді [PERSON] із займаної посади згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 14.10.2025 №2100/0/15-25. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.10.2025 року визначено головуючого суддю Морозовську О.А. Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року суддею Морозовською О.А. прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення по справі не заперечують (а.с. 18). Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив та заперечень проти позову не надала (а.с. 25, 30-35). Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи відсутність заперечень позивача проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України та ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 березня 2021 року між Товаристом з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3978148, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачці грошові кошти у сумі 5000.00 грн, а Відповідачка зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до пункту 1.1. Договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Пунктами 1.2.-1.4. вищевказаного кредитного Договору передбачено, що сума кредиту становить 5000 грн. Кредит надається загальним строком на 15 днів з 11.03.2021 року (дата надання кредиту) і закінчується 26.03.2021. Відповідно до п. 1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без нарахування врахування суми (тіла) кредиту) складають 2825 грн в грошовому виразі та 1375.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна Загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальником за кредитом складає 7825 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 договору, а саме до 26.03.2021. Пунктом 1.5.1 договору передбачена комісія за надання кредиту: 950 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом: 1875 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Відповідно до довідки про ідентифікацію за підписом представника ТОВ «Мілоан», клієнт [PERSON] , з якою укладено договір № 3978148 від 11 березня 2021 року, ідентифікований товариством. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор «W22819»; дата і час відправки ідентифікатора позичальнику: 11 березня 2021 року о 05:40; номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор: [NUMBER] . Анкета-заява на кредит № 3978148 містить надані позичальником згоди, процес оформлення та розгляду заяви, прийняття рішення по заяві та погоджені умови кредитування по заяві. Відповідно до копії платіжного доручення від 11 березня 2021 року № 41330011 ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] кредитні кошти згідно договору № 3978148 від 11 березня 2021 року в сумі 5000,00 грн. Таким чином, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а останній отримав грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитним договором, згідно якого сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. П. 3.2.6. вищезазначеного кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. 27 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 69-МЛ, за умовами якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 3978148 від 11 березня 2021 року. Відповідно до платіжної інструкції № 32633 від 27 травня 2021 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на рахунок ТОВ «Мілоан» було перераховано 4284729,98 грн. Призначення платежу оплата згідно договіру відступлення прав вимоги № 69-МЛ від 27 травня 2021 року. Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників в до договору відступлення прав вимоги № 69-МЛ від 27 травня 2025 року згідно з вимогами п. 8 договору відступлення прав вимоги № 69-МЛ від 27 травня 2021 року клієнт передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників згідно із додатком № 1 до договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 69-МЛ від 27 травня 2021 року до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшли права вимоги за кредитним договором № 3978148 від 11 березня 2021 року укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . За розрахунком позивача, боржник [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором в розмірі 22825 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16875 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 950 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за комісією. Відповідачу було надіслано досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості вих. № 20738281 від 13.06.2025 року на адресу вказану нею в кредитному договорі, у якій ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило про відступлення ТОВ «Мілоан» права вимоги за кредитним договором № 3978148 від 11 березня 2021 року та вимагало виконати зобов`язання перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором № 3978148 від 11 березня 2021 року, а саме негайно погасити заборгованість у сумі 22825 грн. 00 коп на вказані у претензії реквізити. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст. 1054, 1055 ЦК України, ст.13 Закону України «Про споживчий кредит»). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні положення містить ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст. 202, 205, 207, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливістю спірних правовідносин у даній справі є укладання договору про надання споживчого кредиту через інформаційно-телекомунікаційну систему товариства, доступ до якої забезпечується через веб-сайт товариства або мобільний додаток. З урахуванням даної обставини, застосуванню підлягають наступні положення законодавства. Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору передбачений ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір № 3978148 від 11 березня 2021 року укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства (пункт 6.1 Договору) шляхом ідентифікації позичальника та використання нею електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, чому передувало подання відповідної заяви позичальником із зазначенням своїх персональних даних, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Таким чином, позивачем доведений факт укладення кредитного договору на умовах, визначених у ньому, між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] в електронній формі, яка прирівнюється за законом до письмової шляхом прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) позивача укласти такий договір у мережі Інтернет на інтернет-ресурсі Товариства, як різновиду інформаційно-телекомунікаційної системи. При цьому прийняття відповідачем пропозиції укласти зазначений договір здійснено шляхом заповнення нею формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі та підписанням за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За таких обставин, укладений між сторонами кредитний договір за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладення та є підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених цим договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договірні зобов`язання ТОВ «Мілоан» виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит в сумі 5\~000 грн 00 коп. шляхом перерахування на визначений відповідачем картковий рахунок. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначених договором строку і обсягу не виконала, і станом на час розгляду справи відомостей про погашення заборгованості повністю чи частково суду не надано, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 5\~000 грн 00 коп. (тіло кредиту). Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, сума яких становить 16875 грн 00 коп, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до усталеної судової практики після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України (шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги або шляхом подання відповідного позову до суду) припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом. В таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, та підлягає застосуванню до всього періоду прострочення виконання грошового зобов`язання від дати спливу строку кредитування. Така правова позиція підтверджена правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі №536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц. Як вбачається з копії № 3978148 від 11 березня 2021 року та додатку № 1 до нього сторони обумовили і дійшли згоди щодо обов`язку сплати позичальником процентів за користування кредитом у розмірі 1875 грн 00 коп, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку за кожен день кредитування, тобто до 26.03.2021 року, і такі проценти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у зазначеній сумі. У постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду вказала, що тлумачення умов укладеного сторонами справи договору щодо наслідків порушення відповідачем строків повернення позичених коштів має здійснюватися у системному взаємозв`язку з положеннями чинного законодавства, які регулюють загальні засади та умови настання цивільно-правової відповідальності, в тому числі за порушення грошового зобов`язання, враховуючи, що за пунктом 22 частини першої статті 92 Конституції України засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року при розгляді справи № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, висловила правову позицію , що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Нарахування процентів за користування кредитом (кредитними коштами), про стягнення яких просить позивач, є відмінним від порядку та періоду нарахування платежів, що здійснюються за порушення зобов`язання за кредитним договором, зокрема відповідно до статті 625 ЦК України, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. В охоронних/спірних правовідносинах права та інтереси кредитора мали б бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд відхиляє положення пункту 2.2.3 Договору в частині можливості Товариства нараховувати проценти за користування кредитом у разі продовження позичальником користування кредитом після закінчення дати кредитування, яке нівелюється пунктом 7.1 Договору, яким передбачений строк дії договору до повного виконання зобов`язань, яке повинно відбутися не пізніше 26.03.2021 року, а також наведеними вище нормами законодавства та судової практики. При цьому ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимог про стягнення з позичальника встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв. З огляду на наведене, вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 15 000,00 грн (16875,00 1875,00), нарахованих поза межами строку кредитування, а саме за період з 27.03.2021 року є необґрунтованою. Що стосується позовних вимог про стягнення комісії, суд вважає в цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до змісту позовної заяви позивач просить стягнення 950,00 гривень заборгованості за комісією. Згідно п. 1.5.1 Кредитного договору зазначено, що комісія за надання кредиту 950,00 гривень, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проте, ці вимоги не підлягають задоволенню, бо стягнення комісії, пов`язаної з обслуговуванням безпосередньо цього кредиту, суперечать положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Як наголошено у висновках Верховного Суду України в постановах від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16), від 06 вересня 2017 року (справа № 6-2071цс16) і підкреслено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року (справа № 666/4957/15-ц), з посиланням на пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зміст якого кореспондується до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що до змісту складової частини кредитного договору було закладено умови з виплати йому позичальником комісії, зокрема за надання кредиту, як за дії, вчинювані на власну користь ТОВ «Мілоан», що є нікчемними та не потребують визнання їх недійсними, а тому відсутні підстави для стягнення заборгованості за комісією у розмірі 950,00 гривень. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3978148 від 11 березня 2021 року у розмірі 6875,00 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту 5000,00 грн, заборгованість за відсотками 1875,00 грн, у іншій частині позову відмовити. За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок (а.с. 5, 8). Проте, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 30,12%, то судовий збір який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 729 гривень 63 копійки пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133, ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. На підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивачем подано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0605 від 06 травня 2025 року; акт № 2483 наданих послуг (правової(правничої) допомоги) від 23 червня 2025 року; детальний опис наданих послуг до акту № 2483 за вказаним договором про надання правової (правничої) допомоги від 23 червня 2025 року, відповідно до яких позивач замовив послуги з супроводу судової справи зі стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] вартістю 7000,00 грн. Згідно зазначених позивачем у позовній заяві судових витрат, витрати на професійну правничу (правову) допомогу складають 7 000 грн, які повністю підтверджені наданими суду належними доказами. Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог на 30,12% відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2108 гривень 40 копійок пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial