Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту позивач), через свого представника адвоката Герасимчука О.О., звернувся до суду із зазначеним позовом до Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Турбівське» (далі відповідач, ПАТ «СП «Турбівське»), підставність якого обґрунтовує тим, що 01.07.2025 року між [PERSON] (далі Позивач [PERSON] ) та Приватним акціонерним товариством «Сільськогосподарське підприємство «Турбівське» ( далі Відповідач, ПрАТ «Турбівське»), було укладено Договір купівлі- продажу нежитлових приміщень за №01-07/25 (далі Договір), відповідно до якого продавець продав та передав покупцю, а покупець купив та прийняв від продавця належне йому на праві власності майно у вигляді нежитлових приміщень, а саме: будівля опис:-лiт. «А» склад ядохiмiкатiв;-лiт. «а» прибудова; що знаходиться по вулиці Захисникiв України, будинок 139 в сщ. Турбiв Вiнницького району Вiнницької областi. Загальна площа відчужуваних нежитлових приміщень становить 338.4 (триста тридцять вісім, чотири) кв.м. За домовленістю сторін, загальна ціна відчужуваних нежитлових приміщень за якою вчинено продаж становить 50000 грн 00 коп. (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок) які продавець одержав в повному обсязі від покупця під час підписання даного договору. У п. 16 та п.18 Договору, сторони узгодили, що договір підлягає нотаріальному посвідченню на протязі 10 календарних днів з моменту укладення, обов`язок щодо якого взяв на себе продавець. Позивач зазначає у позові, що взяті на себе зобов`язання він виконав у повному обсязі, сплативши ПрАТ «Турбівське» визначену договором вартість нежитлових приміщень, отримав майно, тоді як Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округуВінниької області Башта Беляєва М.О., від 04.07.2025 року ПрАТ «Турбівське», код ЄДРПОУ 00385632, було відмовлено у вчиненні такої нотаріальної дії як посвідчення договору купівлі- продажу будівлі загальною площею 338,4 (триста тридцять вісім цілих чотири десятих) кв. м., розташованої за адресою: Вінницька область Вінницький район, селище Турбів, вулиця Захисника України, будинок № 139 (сто тридцять дев`ять), а саме: літ. «А» склад ядохімікатів, літ. «а» прибудова. Підставою для відмови у вчиненні відповідної нотаріальної дії слугувало відсутність кадастрового номера на земельних ділянках, що зображені в Державному акті на право постійного користування землею від 10.08.1996 року серія І-ВН №001273 зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за 12, що був виданий ПрАТ «Турбівське» для ведення сільськогосподарського призначення на підставі рішення Турбівської селищної ради народних депутатів від 07.08.1996 року за №9-22, на яких розташоване відчужуване майно. Ураховуючи те, що державні акти на право постійного користування землею виготовлені та видані до 2008 року, не містили відомостей про кадастровий номер земельної ділянки, є неможливим їх присвоєння і на даний час з незалежних від відповідача причин, що унеможливлює оформлення позивачем права власності на придбані нежитлові приміщення, наведене послугувало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав, у якому він просить суд визнати дійсним Договір купівлі - продажу нежитлових приміщень №01-07/25, що укладений 01.07.2025 між ПрАТ «Турбівське» та [PERSON] . У визначений судом строк відповідачем не було подано до суду відзиву на позов. Ухвалою суду від 29.09.2025 було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, а у справі призначено підготовче судове засідання. У визначений судом строк третя особа не скористалась своїм правом на подання письмових пояснень щодо позову. Ухвалою суду від 29.10.2025 було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явились, останній надав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, утім за підписом директора ПАТ «СП «Турбівське» до суду надійшла заява відповідно до якої вони позов визнали, не заперечують щодо його задоволення, а розгляд справи просили проводити за їх відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Турбівська селищна рада Вінницького району Вінницької області надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, при винесенні рішення поклались на розсуд суду. З огляду на те, що учасники цивільного процесу скористались своїм правом на розгляд справи у їх відсутність, суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності учасників, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, встановив наступні факти та правовідносини. 01.07.2025 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Сільськогосподарське підприємство «Турбівське», було укладено Договір купівлі- продажу нежитлових приміщень за №01-07/25, відповідно до п.1 якого продавець продав та передав покупцю, а покупець купив та прийняв від продавця нежитлове приміщення, загальноюплощею 338. 4 кв.м, а саме: будівля опис: - літ. «А» склад ядохімікатів; літ «а» прибудова; що знаходиться по [ADDRESS] . Загальна площа відчужуваних нежитлових приміщень становить 338.4 (триста тридцять вісім, чотири) кв.м. У п.2 Договору зазначено, що відчужувані нежитлові приміщення належать Приватному акціонерному товариству «Сільськогосподарське підприємство «Турбівське» на праві власності на підставі Переліку майна, переданого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Турбівське» від 06.08.2008 за №11-03/1603. У п.6 Договору сторони узгодили, що загальна ціна відчужуваних нежитлових будівель становить 800 000,00 грн., які продавець одержав у повному обсязі від покупця під час підписання даного договору, фінансових чи інших претензій з приводу проведеного розрахунку сторони одна до одної не мають. У п.18 Договору сторони узгодили, що продавець бере на себе зобов`язання щодо нотаріального посвідчення договору на протязі 10 календарних днів з моменту укладення даного договору. Згідно з Актом прийому - передачі нежитлових приміщень №01-07/25 від 01.07.20255 (а.с.11), ПрАТ «Сільськогосподарське підприємство «Турбівське» передало [PERSON] , а останній прийняв від продавця нежитлове приміщення загальною площею 338.4 кв.м, а саме: -літ. «А» склад ядохімікатів; - літ. «а» прибудова. Загальна площа відчужуваних нежитлових приміщень становить 338.4 (триста тридцять вісм, чотири) кв.м. Факт належності ПрАТ «Турбівське» на праві власності нежитлових будівель, а саме: літ. «А» склад ядохімікатів: - літ. «а» прибудова, що знаходиться по [ADDRESS] , підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав, що сформований 30.06.2025 (а.с.21). На підтвердження належності майна ПрАТ «Турбівське», а також земельної ділянки, на якій розташовані нежитлові будівлі, що були предметом Договору купівлі-продажу надано: - технічний паспорт на будівлі сільськогосподарського призначення виданий 16.05.2025 року на об`єкт, що розташований по [ADDRESS] .( а.с. 26 на звороті-28). - Витяг з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної держаної електронної системи у сфері будівництва, відповідно до якого відображені та визначено об`єкти технічної інвентаризації нежитлової будівлі: склад ядохімікатів «А» , що знаходиться вул. Захисникiв України, № 139 в с-ще Турбiв, Турбівська територіальна громада Вiнницького району Винницької області. (а.с.25); - Витяг з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, з якого встановлено, що виробничим будівлям присвоєно адресу: вул. Захисникiв України, №139 в с-ще Турбiв, Турбівська територіальна громада Вiнницького району Винницької області. (а.с.25); - наказ Турбівської селищної ради Вінницького району від 06.06.2025 р. №40, відповідно до якого присвоєно поштову адресу нерухомого майна- склад ядохімікатів, що розташовані по вулиці вул. Захисникiв України, № будівлі 139 в с-ще Турбiв,Турбівська територіальна громада Вiнницького району Винницької області., враховуючи додані документи,: Україна, Вінницька область, Вінницький район, Турбівська селищна територіальна громада, селище Турбів, вул. Захисникiв України,139;9 (а.с 24) - державний акт на право постійного користування землею серія І-ВН №001273, якийбуло видано 10.08.1996 Турбівською селищною радою народних депутатів Липовецького району Вінницької області на підставі рішення від 07.08.1996 за №9-22, відповідно до якого Відкритому акціонерному товариству «Турбівське» сщ. Турбів було надано у постійне користування 1740,5 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування за №12. (а.с.16-17) Згідно Висновку про вартість об`єкту оцінки, виготовленого ТОВ «КОНСАЛТИНГ ЕКСПЕРТИЗА» на підставі Договору №14 за замовленням ПрАТ «Турбівське» щодо нежитлових будівель та споруд: будівля опис:-лiт. «А» склад ядохiмiкатiв;-лiт. «а» прибудова що знаходиться по вулиці Захисникiв України, будинок 139 в сщ. Турбiв Вiнницького району Вiнницькоi областi, оціночна (ринкова) вартість об`єкту оцінки становить 50 000 грн. (П`ятдесят тисяч гривень 00 коп.). Відповідно до квитанції №0015010017 від 01.07.2025 (а.с.10 на звороті), [PERSON] сплатив вартість нежитлового приміщення, що становить 50 000,00 грн. Відповідно до видаткових накладних за №18 та №16 від 01.07.2025 (а.с.12 звороті), [PERSON] передано майно у вигляді нежитлових приміщень на виконання умов договору від 01.07.2025. 08.07.2025 року Позивачем були сплачені обов`язкові платежі до бюджету, а саме: 1 відсоток від ціни угоди до Пенсійного фонду України, що становило 500 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 08.07.2025 року №0015010017. (а.с.11 звороті) Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області від 03.10.2023, ПрАТ «Турбівське» було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо посвідчення Договору купівлі - продажу нежитлових будівель від 30.08.2023 (а.с.17,18). Зі змісту рішення нотаріуса встановлено, що підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії послугувало те, що відсутність кадастрового номера на земельних ділянках, що зображені в Державному акті на право постійного користування землею від 10.08.1996 року серія І-ВН №001273 зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за 12, що був виданий ПрАТ «Турбівське» для ведення сільськогосподарського призначення на підставі рішення Турбівської селищної ради народних депутатів від 07.08.1996 року за №9-22, на яких розташоване відчужуване майно. Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати дійсним Договір купівлі-продажу від 01.07.2025. Згідно із ст. 15 ЦК України, право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду із захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається х порядку, визначеному законом. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людині: і основоположних свобод, яка є складовою правової системи України відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 1 Першого протоколу передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнане право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановленні справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення пропорційність) мети, досягнення якої передбачається, та засобів, які використовуються для її досягнення. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За приписами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не зливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, по не заборонені законом, зокрема із правочинів. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення и вільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 ЦК України). Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з абз. 1 ст. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Приписами ч.1 ст. 209 ЦК України визначено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. За приписами ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно І (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форму укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Ч. 2 ст. 220 цього ж Кодексу встановлено, що якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому, разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбаченій, частиною першою статті 206 цього Кодексу (п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України). Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст.\~629, ч. 1 ст.\~638, ч. 4 ст.\~639 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, але даний вид договору підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1\~ст. 334 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним (ч. 3\~ст. 334 ЦК). Як зазначалось нотаріальне посвідчення правочинів, що вчиняються у письмовій формі, є обов`язковим лише у випадках, передбачених законом (ч. 1\~ст. 209 ЦК). Згідно з ч. 4\~ст. 334 ЦК\~(в редакції\~Закону від 11 лютого 2010 р. N 1878-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів України") права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дати такої реєстрації відповідно до закону. Державна ж реєстрація правочинів щодо нерухомості з 1 січня 2013 року зазначеним законом скасована. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК). Згідно\~з ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов застосування частини другої статті 220\~ЦК України та\~визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220\~ЦК України. Аналізуючи зібрані у справі докази, судом встановлено, що підставою неможливості відповідача виконати умови договору в частині нотаріального посвідчення є відсутність кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташовано об`єкт нерухомого майна, що відчужено позивачеві. Згідно з постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2020 у справі №902/334/17, яка набрала законної сили (а.с.39-47) було встановлено, що ПАТ «Сільськогосподарське підприємство «Турбівське» (код ЄДРПОУ 00385632) є правонаступником Акціонерного товариства відкритого типу «Турбівське» (код ЄДРПОУ 00385632). Вказані обставини підтверджено доданими до справи доказами, а саме: Статутом ПрАТ «Сільськогосподарське підприємство «Турбівське» (а.с.62-76), Статутом ВАТ «Сільськогосподарське акціонерне товариство відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків «Турбівське» (а.с.48-55), Статутом Сільськогосподарського акціонерного товариства відкритого типу по вирощуванню насіння цукрових буряків «Турбівське» (56-61). Як було встановлено державний акт на право постійного користування землею серія І-ВН №001273 було видано 10.08.1996 Приборівською сільською радою народних депутатів Липовецького району Вінницької області Відкритому акціонерному товариству «Турбівське» с. Приборівка, яким передано у постійне користування 1740.5 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування. Стаття 22 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року № 561-XII (чинного на час видачі державного акта) встановлювала, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Отже, стаття 92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує право постійного користування земельними ділянками, набуте іншими способами в установлених законодавством випадках станом на 01.01.2002 року. Тому, якщо право постійного користування виникло до 01.01.2002 (дня набрання чинності діючим ЗК України), після цієї дати воно продовжує зберігатися. Про відсутність обов`язкових приписів щодо переоформлення права постійного користування землею йдеться й у пункті 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002р. №449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" яким встановлено, що раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб (постанова втратила чинність 03.06.2013 р.). Крім того, відповідно до пункту 10 розділу VII Закону України «Про Державний земельний кадастр» (чинний з 01.01.2013) документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Частиною 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсним: якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло І на момент їх виникнення. Згідно п. 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що і виникають із земельних відносин" право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав. Із зазначених у ст.141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним та І розширеному тлумаченню не підлягає. Дії, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у ст.141 Земельного кодексу України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 вказав, що стаття 92 ЗК України не обмежує і не скасовує чинне праве постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках. Раніше видані державні акти на правої постійного користування землею залишаються чинними та підлягають заміні у раз: І добровільного звернення осіб (Постанова Кабінету Міністрів від 2 квітня 2002 року № 449 (чинна до 23 липня 2013 року). Зі змісту листа від 17.09.2025 №129/25 слідує, що Турбівською селищною радою Вінницького району Вінницької області рішення, в тому числі через звернення до суду, про припинення Відкритому акціонерному товариству «Турбівське» право постійного користування земельною ділянкою для сільськогосподарського призначення загальною площею 1740,5 га, право на яку було посвідчено Державним актом на право постійного користування землею серія I-ВН № 001273 виданою Турбівською сільською Радою народних депутатів 10.08.1996, та був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 12, не приймалося (а.с.38 на звороті). Встановлено із листа ПАТ «Сільськогосподарське підприємство «Турбівське» за №185 від 18.09.2025, що ПрАТ «Турбівське» являється правонаступником ВАТ «Турбівське», якому було видано Державний акт на право постійного користування землею серія І-ВН №001273, що підтверджується статутами підприємства та рішенням суду ВАТ «Турбівське» або ж його правонаступники, в тому числі ПрАТ «Турбівське» у липні 2025 року зверталось до землевпорядної організації ТОВ «ВІНЕКС» з метою виготовлення кадастрового номера на земельну ділянку на якій знаходяться об`єкти нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля, - склад ядохімікатів з прибудовою загальною площею приміщень 338, 4 кв.м., що знаходяться в масиві земельної ділянки № [NUMBER] площею 31,5 га, по [ADDRESS] (а.с.37 на звороті). Відповідно до\~листа ТОВ\~«ВІНЕКС» від\~03.07.2025\~№25\~слідує,\~що із\~Даних державного\~земельного кадастру\~та виданого\~ВАТ «Турбівське»\~Державного акта\~на право\~постійного користування\~землею серія\~І-ВН\~№001273,\~масиву земельної\~ділянки сільськогосподарського\~призначення №3\~площею 31,5\~га не\~було присвоєно\~кадастрового номера\~земельної ділянки,\~а тому\~здійснити її\~поділ на\~частини неможливо. Наведене унеможливлює виготовлення технічної документації із землеустрою і присвоєння кадастрового номера земельній ділянці під належними ПрАТ «Турбівське» об?єктами нерухомого майна, що знаходяться по [ADDRESS] (а.с.36 на звороті). Відповідно до листа ТОВ «ВІНЕКС» від 03.07.2025 №25 встановлено, що розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою присвоєння кадастрового номера земельній ділянці сільськогосподарського призначення площею 31,5 га, право на яку посвідчується Державним актом на право постійного користування землею серія I-ВН № 001273 виданий Турбівською селищною Радою народних депутатів 10.08.1996, неможливо оскільки більша частина земельної ділянки була розпайована між власниками земельних часток (паїв). Таким чином, ТОВ «ВІНЕКС» не може виготовити технічну документацію із землеустрою (а.с.36 на звороті). Отож зібрані у справі докази підтверджують, що на даний час ні Державний акт на право постійного користування землею I-ВН №001273 від 10.08.1996 виданий ВАТ «Турбівське», ні рішення Турбівської селищної Ради народних депутатів від 07.08.1996 року №9-22, в установленому законом порядку скасовані не були. Право постійного користування земельною ділянкою набуте особою у встановленому законодавством порядку, відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття права постійного користування, не втрачено та не підлягає обов`язковій заміні. Разом з тим, державні акті на право постійного користування землею виготовлені та видані до 2008 року не містили відомостей про кадастровий номер земельної ділянки. Ураховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини зазначені ним у позовній заяві, що фактично між продавцем та покупцем укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель, де сторони досягли всіх істотних умов і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, продавець отримав грошові кошти за продаж майна, а позивач в свою чергу, повністю розрахувався з відповідачами та прийняв нерухоме майно у своє володіння, відсутні інші підстави нікчемності договору, а зміст договору не суперечить закону, але нотаріальне засвідчення договору не відбулось, у зв`язку із неможливістю вчинення таких дій з незалежних від продавця обставин, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані відтак підлягають до задоволення у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Outcome: approved