Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

До Шевченківського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №002/10310098-СК_SB від 26.05.2021 в загальному розмірі 50618,09 грн. та судових витрат. В обґрунтування позовних вимоги, представник позивача зазначає, що 26.05.2021 між АТ «Таскомбак» та [PERSON] було підписано заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування, яку слід розуміти як кредитний договір №002/10310098-СК_SB. З дати укладення договору [PERSON] є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] . Позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку, а саме надані кредитні кошти в сумі 31000,00 грн., з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом 59,0% строком користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав виплачувати заборгованість по кредиту та процентах, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка станом на 01.07.2025 становить 50618,09 грн., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту 30962,67 грн., заборгованість по процентам 19655,42 грн. Посилаючись на викладені обставини просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 03.09.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ухвалою відповідачу визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заявою просив розгляд справи провести без його участі. Відповідач до суду не з`явився, причин неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань не надав, правом надати відзив не скористався. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи у встановленому законодавством порядку шляхом надсилання судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено, що 26.05.2021 між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №002/10310098-СК_SВ внаслідок приєднання відповідача до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» шляхом підписання Заяви-договору на укладення договору про комплексне банківське обслуговування. Згідно з пунктами 3,4 Заяви-договору на укладення договору про комплексне банківське обслуговування, [PERSON] акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщений на сайті банку), за текстом «Договір», і беззастережно приєднався до умов Договору, а також погодився, що Заява-договір, а також тарифи банку є невід`ємними частинами Договору. Підписанням заяви [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з умова Договору, Тарифами, Правилами користування електронним платіжним засобом, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, Позичальник беззастережно погодився з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку змінювати (зменшувати або збільшувати) розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодився відповідач у даній заяві й з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє Позичальника шляхом надсилання повідомлень у Мобільний додаток. На підставі укладеного договору на ім`я відповідача [PERSON] відкрито поточний рахунок у гривні № [NUMBER] , що також додатково підтверджується довідкою №20185/47.7 від 23.05.2025. Судом досліджено Тарифи, які введені в діє 13.05.2021 згідно з якими кредитний ліміт становить до 200000,00 грн., процент за користування кредитною лінією 37,00% річних, пільговий період до 62 днів, процент за користування кредитною лінією у пільговому періоді 0,0001% річних, обов`язків мінімальний платіж 5% від суми використаного кредиту і не менше 100 грн., штраф за прострочення обов`язкового мінімального платежу 100 грн. за кожний факт виникнення прострочки. Відповідач постійно користувався грошовими коштами в рахунок кредитного ліміту, зокрема, у торгівельно-роздрібних мережах, для задоволення власних споживчих потреб, для здійснення обов`язкових платежів, поповнення картки, тощо. Зазначений факт підтверджується випискою по особовим рахункам кредитного договору №002/10310098-СК_SB за період з 26.05.2021 по 05.05.2025, яка є первинним банківським документом, а тому може бути належним доказом у справі. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, у зв`язку з тим, що відповідач користувався кредитними коштами позивача, але не повернув їх, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 05.05.2025 дорівнює 50618,09 гривень та складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 30962,67 гривень, за відсотками у сумі 19655,42 гривень. Відсоткова ставка, відповідно до якої нараховані проценти за користування кредитними коштами відповідає умовам договору. 10.06.2025 на зареєстровану адресу місця проживання [PERSON] , позивачем направлено повідомлення-вимогу зі сплати заборгованості у зазначених вище сумах. Позивач стверджує, що зазначена вимога залишилась без задоволення. Протилежних доказів суду стороною відповідача не надано. Задовольняючи позов, суд виходить з таких норм чинного законодавства. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд при розгляді справи застосовує правовий зміст норм, які регулюють загальні умови, строки виконання зобов`язань учасниками цивільних правовідносин, правові наслідки їх порушень, зокрема, у відносинах щодо позики, а саме, ст. 207, 509, 525-527, 599, 610, 611, 625, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України. Крім того, на дані правовідносини, поширюються положення про договір (ст. 626-629, 631 ЦК України). Зокрема, ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Згідно з положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч .4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, судом враховується позиція Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.07.2019 у цивільній справі №342/180/17, пр. 14-131цс19. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Враховуючи зміст наведених норм, можна вважати, що споживач послуг банку лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Оскільки такі умови договорів приєднання розробляються позивачем, як надавачем банківських послуг, відповідно, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору та під час його виконання діють певні вимоги у визначеній редакції. У вказаній справі цієї умови в достатньому обсязі дотримано позивачем, відповідно, положення ст. 634 ЦК України розповсюджуються на правовідносини, що склались між сторонами. За нормою ч. 2 ст. 1050 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, ч. 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Так, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами та міра відповідальності кредитора поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У цій справі позивачем заявлено вимоги про погашення кредиту, а саме, прострочених тіла кредиту, процентів, нарахованих на вказане тіло (річних та щомісячних), що відповідає умовам кредитного договору. За змістом ч. 2 ст .1056-1 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із врахуванням норми ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення заборгованості відповідно до заявлених позовних вимог в повному обсязі. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем отримано грошові кошти від позивача, однак не виконано взятого на себе обов`язку щодо їх повернення на умовах, визначених договором, суд доходить висновку, що право позивача\~на отримання власних коштів порушено, а тому підлягає захисту, а відтак останній має право вимагати стягнення заборгованості з [PERSON] та позовна заява підлягає задоволенню. Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved