Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду через свого представника адвоката Бардадим О.К. із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивовано тим, що 04 липня 2024 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у Томаківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено відповідний актовий запис №99. Від шлюбу вони дітей не мають. Відповідачка категорично проти проти розлучення, тому він змушений звернутись до суду. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що позивач з відповідачем на момент подання позовної заяви не проживають разом, фактично шлюбні відносини між ними повністю припинено з серпня 2024 року, у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові і поваги один до одного та стали повністю чужими людьми. Різне відношення до життя призвело до відділення між ними, а потім і до повного відчуження. Приймаючи до уваги, що їх сім`я вже не існує, вважає, що примирення між ними не відбудеться, продовження подружнього життя неможливе та недоцільне, так як це буде суперечити їхнім особистим інтересам. Шлюб вони розривають вперше. Вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечити їхнім інтересам. Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. У своїй заяві представник позивача адвокат Бардадим О.К. просить розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлялася про розгляд справи відповідно до ст.ст. 128-130 ЦПК України. Поштовий конверт з ухвалою про відкриття провадження по справі та судовою повісткою про виклик повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній». Долучена до матеріалів справи довідка, видана Виконавчим комітетом Мирівської сільської ради №83 від 02.10.2025 року, підтверджує той факт, що громадянка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади». Отже, відповідач в судове засідання не з`явився без поважних на те причин, не надав відзив на позов, та іншим чином не спростував обставини викладені у позовній заяві, а так само не надав заяви про розгляд справи за його відсутності у судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить наступного висновку. Так, матеріалами справи доведено, що сторони 03 липня 2024 року уклали шлюб, відповідний актовий запис №99, місце державної реєстрації: Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 12 липня 2024 року Томаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). У позовній заяві позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що на теперішній час сторони не проживають разом, фактично шлюбні відносини між ними повністю припинені з серпня 2024 року, відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрата почуття любові і поваги один до одного. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не спростував позовні вимоги. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно положень\~частини третьої\~та четвертої\~ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини.\~Примушування до\~припинення шлюбних\~відносин,\~примушування до\~їх збереження\~є порушенням\~права дружини,\~чоловіка на\~свободу та\~особисту недоторканість\~і може\~мати наслідки,\~встановлені законом. Відповідно до\~вимог ч.\~1\~ст.\~110\~Сімейного Кодексу\~України,\~позов про\~розірвання шлюбу\~може бути\~пред`явлений одним\~з подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як стверджує\~позивач в\~позовній заяві\~ шлюб\~з відповідачем\~фактично припинено,\~носить лише\~формальний характер,\~примирення неможливе,\~а спроби\~зберегти сім`ю\~недоцільні. Отже, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, що має істотне значення. Відповідно зникла можливість бути їхній сім`ї суспільно корисною, і взагалі складовою самого суспільства. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, враховуючи, що сторони фактично не проживають разом, також не бажають відновити шлюбні відносини, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть. Згідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved