Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

04 лютого 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява в якій позивач просив: стягнути з відповідача на свою користь -заборгованість за спожиту теплову енергію за період з квітня 2021 року по грудень 2021 року включно у розмірі 3 502,13 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 1 263,11 грн. та 3% річних в розмірі 312,50 грн.; -заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по серпень 2024 року включно у розмірі 116 831,06 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 23 024,54 грн., пеню у розмірі 5 425,91 грн., 3% річних у розмірі 6 402,00 грн.; -заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії (ПАО ТЕ) за період з листопада 2021 року по серпень 2024 року в сумі 1 080,98 грн.; -заборгованість із плати за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води (ПАО ГВ) за період з грудня 2023 року по серпень 2024 року в сумі 548,82 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Комунальне підприємство (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), з 01.11.2021 у зв`язку зі зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). 04.12.2019 року між КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та [PERSON] було укладено договір №330014-0201 на постачання теплової енергії, відповідно до якого позивач зобов`язується постачати теплову енергію відповідачу в нежитлове приміщення загальною площею 106,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (приміщення 33, 34, 35), а відповідач зобов`язалась отримувати теплову енергію та оплачувати її вартість. Як зазначає позивач, він належним чином виконав умови договору та постачав теплову енергію, однак відповідач не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у останньої утворилась заборгованість, яка за період з квітня 2021 року по грудень 2021 року становить 3 502,13 грн. Так, як відповідач своєчасно не сплачує за отримані послуги, на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України є законом передбачені підстави для стягнення 3% річних в розмірі 312,50 грн. та інфляційних втрат в розмірі 1 263,11 грн., нарахованих на суму заборгованості. З набранням чинності Закону України від 03.12.2020 року №1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», внесені зміни до організації моделі договірних відносин з виконавцем послуг та запроваджено укладання публічного договору приєднання. Відповідач, як власник нежитлового приміщення не прийняла рішення про модель договірних відносин та не уклала з виконавцем комунальної послуги відповідний індивідуальний договір про приєднання до комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Однак відповідач і не відмовилась від отримання такої послуги, тому договір вважається укладеним. Починаючи з листопада 2021 року по серпень 2024 року позивач постачав послугу з постачання теплової енергії на загальну суму 116 831,06 грн. Водночас відповідач власні зобов`язання не виконала за надані послуги не сплатила. Так, як відповідач своєчасно не сплачує за отримані послуги, на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України є законом передбачені підстави для стягнення 3% річних в розмірі 6 402,00 грн. та інфляційних втрат в розмірі 23 024,54 грн., нарахованих на суму заборгованості. Крім того, на підставі положень статей 1,3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», частини 6 статті 232 Господарського Кодексу України позивач провів нарахування пені в сумі 5 425,91 грн. Водночас, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з ЦО/ЦПГВ зобов`язані сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Таким чином, за вищевказаною адресою, у відповідача також існує заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води за період з 12.2023 по 08.2024 в сумі 548,82 грн. та заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по серпень 2024 року в розмірі 1 080,98 грн. Ухвалою суду від 25.11.2025 року закрито провадження у справі в частині заявлених вимог, а саме: провадження по справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - закрито в частині вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги: за спожиту теплову енергію за період з квітня 2021 року по грудень 2021 року включно у розмірі 3 502,13 грн.; заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по серпень 2024 року включно у розмірі 116 831,06 грн.,заборгованості по платі за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії (ПАО ТЕ) за період з листопада 2021 року по серпень 2024 року в сумі 1 080,98 грн.; заборгованості із плати за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води (ПАО ГВ) за період з грудня 2023 року по серпень 2024 року в сумі 548,82 грн.. Представник позивача в судовому засідання підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі - стягнути з відповідача три проценти річних, інфляційну складову боргу та пеню, враховуючи що під час розгляду справи судом відповідач сплатила заборгованість за надані послуги. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги в частині сплати 3% річних, інфляційних та пені не визнала та просила відмовити в їх задоволенні так як відсутні законом передбачені підстави для цього. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, на підставі наступного. Як встановлено в судовому засіданні, з 01.05.2018 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» здійснює постачання теплової енергії. 04.12.2019 року між КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та [PERSON] було укладено договір №330014-0201 на постачання теплової енергії в нежитлове приміщення загальною площею 106,3 кв.м. розташованого в будинку [ADDRESS] , яке належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 28.11.2019 року. Предметом цього договору є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1 Договору). Згідно п. 2.2.1 Договору, позивач зобов`язався постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з Додатком №1. Згідно п. 2.3.2 Договору, відповідач зобов`язалась виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатку №4 до Договору. Відповідно до п. 8.1, Договір набуває чинності з 28.11.2019 року та діє до 15.04.2020 року. Суду не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що сторони договору звертались щодо припинення дії Договору від 10.07.2019 року №320809-0302 на постачання теплової енергії. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Частиною 2 ст. 714 ЦК України передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно ч. 2 ст. 275 ГК України, відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», основним обов`язком споживача теплової енергії є в тому числі своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Пунктом 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 3 жовтня 2007 року №1198, встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Відповідно до п. 29 Правил №1198 теплова енергія постачається безперервно. Згідно п. 36 Правил №1198 теплопостачальна організація зобов`язується забезпечувати протягом обумовленого в договорі часу безперервне постачання теплової енергії (за винятком нормативно встановлених перерв), підтримувати параметри теплоносія, що подається з колекторів джерела теплової енергії, на вході в теплову мережу споживача теплової енергії відповідно до температурного графіка теплової мережі, не допускаючи відхилення параметрів, визначених договором. Відповідно до п. 40 Правил №1198 споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Отже, законодавством України у сфері теплопостачання та надання комунальних послуг передбачено обов`язок споживача укласти відповідні договори на постачання теплової енергії, а також встановлено строки і порядок оплати поставленої теплової енергії, відповідно до яких отриманий товар та послуги оплачуються споживачем щомісячно. Такі положення законодавства у сфері теплопостачання свідчать про обов`язковість договорів про теплопостачання та неможливість споживача відмовитись від укладання договорів (за виключенням випадків та у порядку, встановлених законом). За таких обставин прийняття відповідачем оферти у вигляді поставленого товару та надання послуг може бути у виді мовчання. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договорів на постачання теплової енергії. Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 922/4239/16 та постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №904/6293/17. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надавались послуги постачання теплової енергії та згідно довідки про нарахування заборгованості за теплову енергію, [PERSON] за договором №330014-0201 спожила за період з квітня 2021 року по грудень 2021 року включно на суму 3 502,13 грн. та за період з листопада 2021 року по серпень 2024 року включно на загальну суму 116 831,06 грн. Відповідач після звернення позивача до суду з позовом сплатила зазначену заборгованість та плату за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Таким чином судом встановлено, що позивачем надавались послуги, проте в порушення вимог діючого законодавства та договору відповідач у визначені строки не сплачувала за надані послуги. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, враховуючи що зобов`язання відповідача є грошовим, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» інфляційну складову боргу у розмірі 1 263,11 грн. та 3% річних в розмірі 312,50 грн. нараховані на заборгованість в сумі 3 502,13 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 23 024,54 грн., 3% річних у розмірі 6 402,00 грн. нараховані на заборгованість в сумі 116 831,06 грн., згідно розрахунку позивача, перевіреного судом. А всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в розмірі 6 714,50 грн. та інфляційна складова боргу в розмірі 24 287,65 грн. Також позивач при зверненні до суду з позовом, на підставі положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та частини 6 статті 232 Господарського Кодексу України просив стягнути з відповідача на свою користь пеню в сумі 5 425,91 грн., нараховану за період з 01.11.2021 року по 31.08.2024 року. Суд звертає увагу, що умовами договору, укладеного між сторонами не було передбачено сплату пені за несвоєчасне виконання зобов`язань. Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» згідно преамбули, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Частина 6 статті 232 Господарського кодексу України визначає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Як визначено в статті 1 Господарського Кодексу України, цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання. Таким чином враховуючи зазначене вище, Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» не поширюється на правовідносини які виникли між сторонами, оскільки відповідач не є суб`єктом господарювання, а тому відсутні законом передбачені підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 5425,91 грн. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial