Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] , [PERSON] (далі - Позивачі) звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди завданої смертю. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 10.03.2024 року о 15 год. 57 хв. на 2 непарній колії 179 км залізничного перегону станцій Діївка - Сухачівка приміським електропоїздом № 7019 сполученням «Дніпро - Кам`янське» під керуванням машиніста [PERSON] на швидкості близько 90 км/год травмовано [PERSON] , [INFO] , який від отриманих травм помер. Таким чином, внаслідок смерті [PERSON] , позивачі вважають, що їм завдано моральної шкоди. У зв`язку з вищевикладеним позивачі звертаються до суду та просять суд стягнути із Акціонерного товариства «Українська залізниця» моральну шкоду на їх користь по 300 000 грн. 00 коп. на кожного. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволені позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що в Акті від 20.03.2024 року службового розслідування аварії зроблений висновок комісії про те, що причиною травмування сторонньої особи [PERSON] , 10.03.2024 року о 15 год. 56 хв. стала особиста необережність потерпілого внаслідок порушення ним нормативних приписів Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України. Об`єкти залізничного транспорту на момент аварії знаходились в справному стані, відповідно до нормативних документів. Дії локомотивної бригади визнано вірними та оперативними. В даному випадку вини працівників Акціонерного товариства «Українська залізниця» не вбачається. Враховуючи проведене відповідачем службове розслідування аварії, у вищевказаних обставинах смерті [PERSON] можна вбачати умисел потерпілого у завданні самому собі шкоди, внаслідок чого сталася його смерть. Також представник відповідача просить звернути увагу на те, що позивачами не надано суду жодних доказів спричинення моральної шкоди, які б підтверджували обставини, вказані у позовній заяві, та не надано доказів на обґрунтування розміру моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Окрім цьогопозивачами в обґрунтування заявлених позовних вимог не надано суду детального розрахунку завданої їм моральної шкоди у вказаній ними сумі. Отже, при вказаному позивачами обґрунтуванні позовних вимог і не надання суду доказів неможливо визначити наявність, характер та обсяг моральних страждань позивачів. Враховуючи всі вищевикладені обставини, сторона відповідача вважає, що заявлені позовні вимоги є повністю необґрунтованими та незаконними і не підлягають задоволенню судом. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивачів подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник позивачів зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволені позову відмовити у повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 05.09.2025 року вирішено витребувати із Відділення поліції № 2 (на залізничних станціях) Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області (місце знаходження: 49003, м. Дніпро, вул. Привокзальна, буд. 15) матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за фактом залізнично - транспортної пригоди, що мала місце 10.03.2024 року о 15:57 на 2 непарній колії 179 км залізничного перегону станцій Діївка - Сухачівка, де приміським електропоїздом № 7019 сполучення «Дніпро - Кам`янське» під керуванням машиніста [PERSON] на швидкості близько 90 км/год було травмовано [PERSON] , [INFO] , який від отриманих травм помер, а саме наступні матеріали: 1) висновок судово - медичної експертизи трупа [PERSON] , [INFO] ; 2) постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за фактом залізнично - транспортної пригоди, що мала місце 10.03.2024 року о 15:57 на 2 непарній колії 179 км залізничного перегону станцій Діївка - Сухачівка, де приміським електропоїздом № 7019 сполучення «Дніпро - Кам`янське» під керуванням машиніста [PERSON] на швидкості близько 90 км/год було травмовано [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 10.10.2025 року вирішено підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди завданої смертю, закрити та призначити справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком позивачів у даній справі - [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження таких осіб (свідоцтво серії [NUMBER] від 05.07.1990 року та свідоцтво серії [NUMBER] від 15.06.1999 року відповідно), та одночасно з цим не заперечується іншими учасниками справи. Судом також встановлено, що 10.03.2024 року о 15 год. 57 хв. на 179 км залізничного перегону станції Діївка - Сухачівка регіональної філії «Придніпровська залізниця» «Українська залізниця» приміським електропоїздом № 7019 сполученням «Дніпро - Кам`янське» травмовано [PERSON] , [INFO] , який у невстановленому місці переходив залізничні колії, в результаті чого передньою лівою частиною кабіни машиніста потерпілому завдано тілесні ушкодження, від яких останній помер у лікарні. Обставина загибелі [INFO] [PERSON] , [INFO] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2024 року. Судовим розглядом встановлено, що за вказаним фактом загибелі [PERSON] , [INFO] , 10.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № було внесено відомості про реєстрацію кримінального провадження 12024043010000056 за попередньою правовою кваліфікацією ч.3 ст. 276 КК України. Згідно висновку судової експертизи № 1205м від 25.03.2024 року, що була проведена в межах означеного кримінального провадження, смерть [PERSON] настала внаслідок сумісної тупої травми голови, грудної клітини, живота, ділянки тазу, лівої верхньої та обох нижніх кінцівок, яка супроводжувалася крововиливом під м`яку мозкову оболонку головного мозку, переломами ребер ліворуч, масивними крововиливами у м`які тканини тулуба ліворуч, забоями обох легень, крововиливами у заочеревину, у брижу тонкого та товстого кишечнику, із розривами тонкої кишки, розривом сигмовидної кишки, розтрощенням брижі низхідного відділу товстого кишечнику, закритим балато уламковим перелом кісток тазу, зі зміщенням уламків та вдавленням наявного ендопротезу в порожнину малого тазу, закритими переломами обох кісток лівого передпліччя, закритим уламковим перелом лівої стегнової кістки, обох кісток лівої гомілки та проксимального мета епіфізу правої великогомілкової кістки, і ускладнилася розвитком шоку, що підтверджується наявністю і характером ушкоджень, даними наданої медичної картки та результатами судово - гістологічного дослідження. Згідно постанови Дніпровського РУП ВП № 12 ГУ НП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження від 12.04.2024 року кримінальне провадження, внесене 10.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024043010000056 за ч.3 ст. 276 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. При цьому в обґрунтування вказаної постанови органом досудового розслідування покладений висновок про те, що в постанові зазначено, що смертельне травмування [PERSON] , сталося через особисту необережність потерпілого, внаслідок порушення ним «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України», що затверджено Наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 № 54 (зі змінами № 1059 від 22.11.2007), а саме: п.2.2 Перед тим, як увійти в небезпечну зону (ступити на колію), потрібно впевнитись у відсутності поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо); п. 2.5 Пішоходам забороняється ходити по залізничним коліям та наближатися до них на відстані менше 5 метрів, в діях машиніста поїзду № 7019 (електропоїзд ЕПЛ2Т-017) [PERSON] відсутні ознак складу ч.3 ст. 276 УКК України. Дана постанова не оскаржена і не скасована. Також згідно Акту службового розслідування від 20.03.2024 року, комісія Структурного підрозділу «Дніпровське моторвагонне депо» філії «Приміська пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця», дійшла висновку, що об`єкти залізничного транспорту на момент аварії знаходились в справному стані, відповідно до нормативних документів; дії локомотивної бригади визнано вірними та оперативними; в даному випадку вини працівників регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» не вбачається; відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 12024043010000056, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 276 КК України; ймовірною причиною травмування сторонньої особи, [PERSON] , [INFO] , 10.03.2024 року о 15 год. 56 хв., стала особиста необережність потерпілого, внаслідок порушення ним «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України», що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 року за № 54 9зі змінами № 1059 від 22.11.2007), а саме: 1) п.2.2 перед тим, як увійти в небезпечну зону (ступити на колію потрібно впевнитись у відсутності поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо); 2) п.2.3 при наближенні поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо) треба зупинитися поза межами небезпечної зони, пропустити його, впевнитись у відсутності рухомого складу, що пересувається в сусідніх коліях, почати перехід); 3) п.2.6 переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом (або локомотивом, вагоном, дрезиною тощо), що наближається, якщо до нього залишилося менше ніж 400 м. Згідно протоколу № РПЧ-1-11/95 оперативної наради під головуванням начальника Дніпровського моторвагонного депо від 11.03.2024 року ухвалено, що вини локомотивної бригади у випадку наїзду на сторонню людину в добу 10.03.2024 року не вбачати; дії локомотивної бригади в складі машиніста [PERSON] та помічника машиніста [PERSON] , згідно вимог посадової інструкції № ЦТ -0106 та наказу № 991/Н від 21.12.2011 року СОП «Людина на колії» вважати вірними; в.о. ВПЧІЕ [PERSON] з протоколом ознайомити причетних працівників в термін до 15.03.2024 року. Відповідно до Акту комісійного огляду технічного стану електропоїзда ЕПЛ2Е-017 після випадку травмування сторонньої особи, яке сталося в добу 10.03.2024 року на перегоні Діївка - Сухачівка від 10.03.2024 року, було оглянуто електропоїзд ЕПЛ2Т-017 через травмування людини в добу 10.03.2024 року № 7019 сполученням «Дніпро - Головний - Кам`янське Пас.», зокрема: автогальмове та пневматичне обладнання, автоматичні двері, звукові та світові сигнали, освітлення салонів, тамбурів, прилади безпеки. В результаті огляду встановлено, що всі вузли та обладнання відповідають Правилам технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ) та Правилам ремонту електропоїздів серії ЕПЛ2Т (ЦТ-0137). Згідно Довідки з розшифрування швидкостемірної стрічки ЕПЛ2Т -17 поїзда 7019 машиніст [PERSON] помічник машиніста [PERSON] за 10.03.2024 року, при слідуванні поїздом № 7019 сполученням Дніпро Гол - Камянське Пас на 179 пк 5, перегін Діївка - Сухачівка застосував екстрене гальмування при швидкості - 88 км/год., при «з» вогні на локомотивному світлофорі, поїзд зупинився о 15 год. 56 хв., встановлена швидкість по перегону - 100 км/год., гальмівний шлях склав: S ф - 310 м, Sр - 463 м., зупинка поїзда склала 16 хв., поїзд відправився о 16 год. 12 хв. Матеріалами справи підтверджено, що на балансі виробничого структурного підрозділу «Дніпровське моторвагонне депо» філії «Приміська пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» числиться електропоїзд № ЕАЛ2Т-017 інвентарний номер № 5635010000874, а відтак саме відповідач є володільцем такого джерела підвищеної небезпеки. Вказана обставини стороною відповідача визнавалась та не спростовувалась. Оскільки позивачі наполягають на тому, смерть батька заподіяна внаслідок експлуатації уповноваженими працівниками відповідача джерела підвищеної небезпеки у вигляді електропоїзду, внаслідок чого ним спричинено моральну шкоду, тягар відшкодування якої покладається на володільця такого джерела (відповідача по справі), а у свою чергу сторона відповідача не визнає та заперечує наявність обов`язку щодо відшкодування моральної шкоди через відсутність вини в діях своїх працівників, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Щодо наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, суд зазначає про наступне. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Одночасно із цим, згідно частини 2 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. В даному випадку, вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення моральної шкоди суд виходить з того, що моральна шкода позивачам завдана смертю їх батька, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя позивачам душевні страждання. Відновити становище, яке існувало до смерті батька у житті позивачів є неможливим. Відповідно до вимог частин 2 та 5 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, доводи сторони відповідача про те, що шкода спричинена не з вини відповідача а з необережності самого потерпілого не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом зазначених норм матеріального права власник (володілець) джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини, та може бути звільнений від такої відповідальності лише спричинення шкоди за наслідками непоборної силі або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди. Адже головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. При цьому відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого необхідно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид, умисний злочин). В даному випадку обставин непереборної сили потерпілого судом або наявності в нього умислу суду не доведено, що покладає на відповідача, як на володільця джерела підвищеної небезпеки, відповідний обов`язок відшкодувати завдану позивачам, як дітям загиблої особи, моральну шкоду. З приводу визначення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд вказує про наступне. Як вказувалось судом вище, постановою слідчого від 12.04.2024 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024043010000056 від 10 березня 2024 року закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України. При цьому в тексті постанови зазначено, що смертельне травмування [PERSON] , сталося через особисту необережність потерпілого, внаслідок порушення ним «Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України», що затверджено Наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 № 54 (зі змінами № 1059 від 22.11.2007), а саме: п.2.2 Перед тим, як увійти в небезпечну зону (ступити на колію), потрібно впевнитись у відсутності поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо); п. 2.5 Пішоходам забороняється ходити по залізничним коліях та наближатися до них на відстані менше 5 метрів, в діях машиніста поїзду № 7019 (електропоїзд ЕПЛ2Т-017) [PERSON] відсутні ознак складу ч.3 ст. 276 УКК України. Дана постанова не оскаржена і не скасована. Суд з приводу вказаних висновків органу досудового розслідування зазначає, що Наказом Міністерства транспорту України №54 від 19.02.1998 року затверджено Правила безпеки громадян на залізничному транспорті України, які визначають вимоги щодо безпеки громадян при користуванні послугами залізничного транспорту, знаходженні на території та об`єктах залізничного транспорту. Відповідно до п. 2.1 Правил, пішоходам дозволяється переходити залізничні колії тільки у встановлених місцях (пішохідні мости, переходи, тунелі, переїзди тощо). На станціях, де немає мостів і тунелів, громадянам належить переходити залізничні колії у місцях, обладнаних спеціальними настилами, біля яких встановлені покажчики «Перехід через колії». Згідно п. 2.2 Правил, перед тим, як увійти в небезпечну зону (ступити на колію), потрібно впевнитись у відсутності поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо). При наближенні поїзда до перону або платформи громадяни повинні стежити за звуковими сигналами, що подаються з локомотива, моторвагонного рухомого складу та іншого спеціального самохідного рухомого складу, уважно слухати оповіщення, що передаються по гучномовному зв`язку. Пунктом 2.3 визначено, що при наближенні поїзда (або локомотива, вагона, дрезини тощо) треба зупинитись поза межами небезпечної зони, пропустити його і, впевнившись у відсутності рухомого складу, що пересувається по сусідніх коліях, почати перехід. Відповідно до пунктів 2.5, 2.6, 2.10, 2.20 вказаних Правил пішоходам забороняється: 1) ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів; 2) переходити і перебігати через залізничні колії перед поїздом (або локомотивом, вагоном, дрезиною тощо), що наближається, якщо до нього залишилося менше ніж 400 м.; 3) проходити по залізничних мостах і тунелях, не обладнаних спеціальними настилами для проходу пішоходів; 4) знаходитись на об`єктах залізничного транспорту в стані алкогольного сп`яніння. Дотримання зазначених правил не вимагає від пішоходів особливих зусиль, певних навичок чи здібностей. Таким чином, судовим розглядом встановлено, що наїзд потяга на [PERSON] допущено у зв`язку з порушенням останнім «Правил поведінки громадян на залізничному транспорті», затверджених наказом Міністерства транспорту України №54 від 19.02.1998. Суд зазначає, що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України). Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються у випадках завдання шкоди майну, а також ушкодженням здоров`я фізичній особі. Підставою для цього може бути груба необережність потерпілого, наприклад перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо) (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 243/6516/21 (провадження № 61-4095св22), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 серпня 2020 року у справі № 439/1218/18 (провадження № 61-11853св19). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2025 року у справі № 624/946/23 (провадження № 61-3291св24) зроблено висновок, що «положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються у випадках завдання шкоди майну, а також ушкодженням здоров`я фізичній особі. Підставою для цього може бути груба необережність потерпілого, наприклад перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дій, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що смерть батька позивача настала від тяжких тілесних ушкоджень, отриманих при зіткненні з джерелом підвищеної небезпеки - електропотягом, належним відповідачу, вина та протиправність дій АТ «Українська залізниця» відсутні, а смерті потерпілого сприяла його власна груба необережність та недбалість, алкогольне сп`яніння. Установивши, що причиною загибелі батька позивача є потрапляння під електропотяг у зв`язку з його грубою необережністю та недбалістю, зокрема, порушення ним Правил безпеки громадян на залізничному транспорті, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року № 54, суди обґрунтовано зробили висновок, що ця обставина не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності, однак підлягає врахуванню судом при визначенні розміру відшкодування … Визначаючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд правильно врахував факт наявності грубої необережності та недбалості потерпілого від нещасного випадку, характер та обсяг страждань позивача з урахуванням їх тривалості, істотності вимушених змін у життєвих обставинах. При цьому суд керувався засадами розумності, пропорційності та справедливості. Крім того, суд апеляційної правильно застосував положення частини другої статті 1193 ЦК України та, з урахуванням усіх обставин справи, обґрунтовано визначив розмір відшкодування моральної шкоди, що спростовує доводи касаційної скарги позивача про заниження судами розміру моральної шкоди». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). В даному випадку, вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд враховує, що смерть батька позивачів спричинена у зв`язку з його особистою необережністю та переходом залізничної колії у місці, яке для цього не пристосовано, а отже однією з причин загибелі є недотримання померлим правил поведінки на залізничному транспорті, що, з урахуванням відсутності доказів порушення працівниками залізниці правил безпеки руху або експлуатації транспорту, тягне за собою зменшення суми відшкодування, яка заявлена позивачами до стягнення. Таким чином, встановивши, що саме груба необережність потерпілого сприяла виникненню шкоди, врахувавши встановлені обставини, а також застосовуючи вимоги розумності та справедливості, суд доходить висновку, що розмір компенсації моральної шкоди у загальному розмірі має складати 100 000 грн., тобто по 50 000 грн. 00 коп. для кожного із позивачів, у зв`язку із чим позов підлягає лише частковому задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Позивачі при зверненні до суду із вимогами про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, були звільнені від сплати судового збору, а тому суд вважає за необхідне стягнути на рахунок держави такі витрати із відповідача по справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial