Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Заставнівського районного суду Чернівецької області із заявою про оголошення особи померлою. На обґрунтування заяви заявник зазначила, що [PERSON] є її чоловіком. Листом [INFO] (6 відділ) від 08.06.2022, заявником отримано сповіщення про те, що її чоловік, сержант [PERSON] , 1976 року народження 28.05.2022 року зник безвісти, обставини з`ясовуються. У зв`язку із зникненням чоловіка [PERSON] неодноразово зверталася до військової частини [NUMBER] та інших органів військового управління, в поліцію, та інші установи, щодо пошуку безвісти зниклого чоловіка, проте на час подання заяви інформація про місцезнаходження [PERSON] відсутня. Військовою частиною [NUMBER] надано Акт службового розслідування. Відповідно до якого події відбулися близько 15.45 голини 24.05.2022, силами [INFO] військової частини [NUMBER] , була проведена контратака позицій противника, який закріпився на «Т-подібному» перехресті доріг в 1,5 км на північний схід від н.п. Веселе. В результаті контратаки одна з бойових машин вирвалася вперед і була атакована противником, після чого була знищена. Внаслідок зазначених подій зберігається висока ймовірність загибелі екіпажу та десанту і можливого потрапляння частини їх у полон. 06.06.2022 [PERSON] звернулася до поліції щодо встановлення місцезнаходження її чоловіка [PERSON] , який являється військовослужбовцем військової частини [NUMBER] та який з 23.05.2022 перебуваючи в місті Авдіївка Донецької області зник безвісти та не виходить на зв`язок. 06.06.2022 до ЄРДР були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, та розпочато досудове розслідування. [PERSON] видано Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин про те, що [PERSON] , [INFO] , вважається зниклим безвісти на території бойових дій. Згідно із Випискою з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави агресора, інформація про перебування [PERSON] [INFO] у полоні відсутня . В зв`язку із зазначеними обставинами встановлення та отримання медичного свідоцтва про смерть є неможливим. За таких обставин вона змушена звернутися до суду із заявою про оголошення померлим чоловіка, у зв`язку небохідністю правового визнання державою та належного юридичного оформлення факту смерті громадянина України, виключення [PERSON] із списків особового складу військової частини, виплати всіх належних виплат його родичам, оформлення спадщини. На підставі викладеного просила суд оголосити померлим [PERSON] , військовослужбовця, який загинув поблизу населеного пункту Веселе Покровського району Донецької області, під час виконання ним обов`язків військової служби в Збройних Силах України у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України. Датою смерті (загибелі) [PERSON] , [INFO] , вважати [INFO] . В судовому засіданні представник заявника Куль І.В. та заявниця [PERSON] заяву підтримали та просили задовольнити, підтвердили факти, викладені в заяві. Представники заінтересованих осіб Міністерства оборони України, військової частини [NUMBER] , Кіцманського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явилися повторно, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином, до суду клопотаннь не надходило. Вислухавши заявника, представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд уважає встановленими наступні фактичні обставини. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12, 13 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 21.12.2021, 7316, [PERSON] народився [INFO] у с. Репужинці( колишнього Заставнівського) Чернівецького району Чернівецької області. Заявниця [PERSON] , являється дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження виданого виконкомом Репужинецької сільської ради Заставнівського району виданого 28.05.2000 Серії [NUMBER] . Відповідно до довідки Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Старостинського округу №2 с. Репужинці від 29.01.2025 № 102 та довідки про склад сім`ї від 29.01.2025 №101, за адресою в [ADDRESS] зареєстровані заявниця [PERSON] , чоловік [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На підставі Наказу командира військової частини [NUMBER] №5 від 09.03.2022 [PERSON] призначений на посаду командира бойової машини - командира [INFO] військової частини [NUMBER] . Довідкою Військової частини [NUMBER] від 05.08.2022, зазначено, що головний сержант [PERSON] проходив безпосередню службу у військовій частині [NUMBER] , приймав безпосередню участь у бойових діях з 10.04.2022 по 28.05.2022 в Донецькій області. 08 червня 2022 [PERSON] отримала сповіщення №6/1279 про те, що її чоловік - командир бойової машини - командир [INFO] військової частини [NUMBER] головний сержант [PERSON] зник безвісти 28.05.2022, обставини з`ясовуються. Військовою частиною [NUMBER] надано Акт службового розслідування та за результатами службового розслідування встановлено: «Близько 15.45 24.05.2022 командиром військової частини [NUMBER] в усному порядку було поставлено бойове завдання командиру [INFO] військової частини [NUMBER] (без засобів посилення) капітану [PERSON] на проведення силами [INFO] - контратаки противника, який закріпився на «Т - подібному» перехресті доріг (40092) 1:2500 карта в 1,5 км на північний схід від н.п. Веселе. Після отримання бойового завдання капітан [PERSON] , командир [INFO] військової частини [NUMBER] , висунув [INFO] у вихідний район (н.п. Веселе), де по радіостанції визначив завдання командирам бойових машин зосередити техніку та зібратись біля командирської машини для постановки бойового завдання на проведення контратаки. Командири [INFO] та [INFO] за винятком [INFO] (командир головний сержант [PERSON] ), який з невідомих причин не відреагував на команду командира [INFO] капітана [PERSON] , а виконав команду начальника штабу - заступника командира військової частини [NUMBER] , позивний "[PERSON]", по радіостанції "Терміново вперед, вперед", яку командир [INFO] військової частини [NUMBER] , головний сержант [PERSON] виконав без підтвердження капітана [PERSON] стрімко вирушила по дорозі у напрямку: Веселе «Т подібне» перехрестя доріг. Після зупинки [INFO] в районі «Т - подібного» перехрестя доріг з трьох боків була атакована противником в упор вогнем зі стрілецької зброї та ручних протитанкових гранатометів. Екіпаж [INFO] прийняв бій, разом з тим, внаслідок отриманих пошкоджень, екіпаж не зміг вивести машину з вогневої засідки. У зв`язку з тим, що по основних силах було нанесено масований мінометно артилерійський вогонь і 1 механізована рота понесла втрати, а тому не змогла з ходу продовжити контратаку та надати допомогу екіпажу [INFO]. Слід відмітити той факт, що на ОКП військової частини [NUMBER] в онлайн режимі проводилася відео зйомка з БПЛА району ведення бою екіпажу [INFO] з десантом. Начальник штабу - заступник командира військової частини [NUMBER] , оперативний черговий, начальник артилерії та начальник розвідки цієї ж частини слухали радіоефір, в якому екіпаж запрошував допомогу та в онлайн режимі зазначені посадові особи спостерігали, як гине екіпаж з десантом і не вжили дієвих оперативних заходів щодо надання йому допомоги. Внаслідок зазначених подій зберігається висока ймовірність загибелі екіпажу, і можливо, потрапляння частини екіпажу та десанту в полон. Враховуючи вищезазначені обставини слід дійти висновку, що особовий склад, що входив до складу екіпажу [INFO] з десантом є безвісти зниклі, так як їх подальша доля невідома (доказів їх загибелі або полону на сьогоднішній день немає, за винятком відео з БПЛА військової частини [NUMBER] , яке не може на 100% свідчити про загибель або полон екіпажу і десанту)... 06.06.2022 до ЄРДР були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, та розпочато досудове розслідування, номер кримінального провадження 12022262020001662. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин про те, [PERSON] , [INFO] , вважається зниклим безвісти на території бойових дій. Згідно із Випискою з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави агресора, інформація про перебування [PERSON] [INFO] у полоні відсутня. 28.08.2025 у відповідь на звернення [PERSON] до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими за результатами розгляду звернення повідомлено, що в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться наступні відомості: [PERSON] , [INFO] , відсутнє підтвердження від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування в полоні, стан здоров`я та місце утримання. Об`єднаний центр з координації пошуку та звільнення військовополонених, незаконно позбавлених волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України 09.09.2025 у відповідь на звернення [PERSON] повідомив наступне: в Об`єднаному центрі наявна інформація про факт зникнення [PERSON] , відомості про місцезнаходження [PERSON] , перебування у полоні держави-агресора тощо на цей час Об`єднаним центром не отримувались. В судовому засіданні досліджувались відеозаписи з БПЛА, де зображено хід бою. Так, зокрема з відеозапису під назвою Screenrecorder-2022-05-24-17-26-01-115 з 10.00 хвилини прослідковується рух БМП та бій. Зокрема, БМП в якій знаходився військовослужбовець [PERSON] та який неодноразово розстрілюється з стрілецької зброї та ручних протитанкових гранатометів, що повністю узгоджується з Актом службового розслідування. Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: - встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); - встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); - визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України). Вказані процедури є відмінними між собою, мають певні особливості та різні правові наслідки. Оголошення померлим (смерть in absentia) - це судове визнання померлим фізичної особи, про яку за місцем постійного проживання відсутні будь-які відомості про місце її перебування протягом встановленого законом строку. Оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті (praesumptio mortis) і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Свого часу Верховний Суд України роз`яснив судам, що оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті (п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від31.03.1995 №5 «Про судову практику всправах про встановлення фактів, щомають юридичне значення»). Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. У частині 1 статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У частині 2 статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини 2, 3 статті 46 ЦК України). Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина 4 статті 46 ЦК України). Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно із частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема: письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23. Разом із тим, суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою (постанова Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22). Тобто, на відміну від підстави для встановлення факту смерті особи (наявність достовірних доказів, що свідчать про її загибель), підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 89 ЦПК України). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності (частина 2 статті 89 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення загиблим її чоловіка, який [INFO] під час ведення бойових дій механізованого батальйону військової частини [NUMBER] в [ADDRESS] пропав безвісти під час виконання бойового завдання із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України. Заявником було надано докази, які з достатньою вірогідністю підтверджують загибель [PERSON] у районі воєнних (бойових) дій. Жодних доказів, які б свідчили про те, що після 28 травня 2022 наявна будь-яка інформація про місце перебування чи знаходження [PERSON] , матеріали справи не містять, як і не містять жодних відомостей про нього як про живого. Факт загибелі військовослужбовця [PERSON] необхідно вважати таким, який стався під час проходження служби в Збройних Силах України та пов`язаний з виконанням військового обов`язку військової служби в Збройних Силах України, не пов`язаний з вчиненням ним кримінального та адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень, загибель наступила під час бойових дій із забезпечення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримуванні збройної агресії з боку збройних сил російської федерації поблизу н.п. Веселе, Очеретинської селищної територіальної громади, Покровського району, Донецької області. Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин`від (в редакції від 14 квітня 2022 року № 2191-ІХ) визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру. Згідно з частиною третьою статті 4 вказаного Закону надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. За відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у заяві про оголошення такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та принципу правової визначеності. Вказане вище узгоджується з висновком Верховного Суду, висловленим у постановах від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23, від 25 квітня 2024 року у справі № 278/970/23. З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним є звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина другастатті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Подібні висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22, від 13 березня 2024 року у справі № 204/724/23, від 22 травня 2024 року у справі №337/2489/23, від 08 жовтня 2025 року у справі № 357/9150/24). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій. Отже, Суд дійшов важливого висновку: шестимісячний строк, зазначений у частині другій статті 46 ЦК України, має відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи, а не від дня закінчення воєнного стану чи воєнних дій на всій території України. Суд наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності. «…Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.» Отже, шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309. У цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. Важливо, що цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території, що допомагає суду визначити початок перебігу шестимісячного строку для оголошення особи померлою. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з вказаного Наказу, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (який був чинним на час звернення до суду), та наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, с. Веселе Очеретинської селищної територіальної громади, Донецької області окуповане з 15.03.2023 Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. На підставі викладеного, суд доходить висновку про задоволення заяви [PERSON] про оголошення особи померлою. На підставі викладеного,

Outcome: approved