Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

У червні 2025 року уповноважений представник позивача Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (далі АТ «СЕНС БАНК») адвокат Кізко Л.С., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 87424,09 гривень, також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7462,79 гривень. Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Гізатуліна Н.М. своєю ухвалою від 19.06.2025 постановила цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передати на розгляд за підсудністю до Згурівського районного суду Київської області. 16 липня 2025 року матеріали цивільної справи № 361/6566/25 надійшли до Згурівського районного суду Київської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.01.2020 підписанням відповідачем [PERSON] оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501224592 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501224592, між банком та відповідачем було укладено кредитний договір із наступними основними умовами: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту 60266,00 гривень; процентна ставка 18,99% річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 48 місяців; дата повернення кредиту 13.01.2024; порядок повернення кредиту графік платежів. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав позичальнику кредит, проте відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Загальна заборгованість згідно з угодою № 501224592 від 13.01.2020 становить 87424,09 гривень, з яких: за кредитом 32971,87 гривень; по відсотках 15128,51 гривень; по комісії 39323,71 гривень. Банк направив позичальнику вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу, але відповіді на зазначену вимогу не надходило, порушення умов угоди позичальником не усунуті. За таких обставин АТ «СЕНС БАНК» було вимушене звернутись до суду. Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 21.07.2025 року прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановила сторонам відповідні строки для подання заяв по суті справи, призначила справу до розгляду. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17, відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог. Будь-яких письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. У судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, направила до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити у відсутність представника позивача за наявними у справі матеріалами, позовні вимоги просила задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою його реєстрації та публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не направляв. Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження та судові повістки про виклик в суд не було отримано, конверти повернулися до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала своє місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено пунктом 108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Судом встановлено, що АТ «СЕНС БАНК» є правонаступником АТ «Альфа-Банк», що підтверджується даними Статуту АТ «СЕНС БАНК» в редакції, затвердженій протоколом № 2/2022 від 18 серпня 2022 року позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа Банк» від 18 серпня 2022 року (а.с.34-39). Із матеріалів справи вбачається, що 13.01.2020 між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) та\~ [PERSON] була підписана Оферта на укладання Угоди про надання кредиту № 501224592, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, анкета-заява, Акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб та Паспорт споживчого кредиту, які в сукупності становлять Договір про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», який за своєю природою є змішаним договором та включає, в тому числі, умови кредитного договору (а.с.16-21). Відповідно до Оферти\~на укладення угоди про надання кредиту № 501224592 [PERSON] запропонував Акціонерному товариству «Альфа-Банк» укласти з ним Угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту 60266,00 гривень; процентна ставка, % річних 18,99%, тип ставки фіксована; строк кредиту 48 місяців. Згідно із пунктом 1 Оферти під час користування кредитом [PERSON] пропонує банку надавати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором, за надання яких пропонує встановити комісійну винагороду, а саме, зокрема за обслуговування кредиту 2,25% від суми кредиту, зазначеної в Оферті без ПДВ. Дата повернення кредиту 13.01.2024 (п. 2 Оферти). Кредит надається позичальнику для: власних потреб у розмірі 32884,95 гривень; повернення заборгованості за кредитним договором № 501182205 від 10.09.2019 у розмірі 22115,05 гривень; оплати страхового платежу в розмірі 5016,00 гривень згідно з умовами Договору добровільного страхування життя клієнтів № 007.501224592.111 від 13.01.2020; оплати страхового платежу в розмірі 250,00 гривень згідно з умовами Договору добровільного страхування фінансових ризиків позичальника за програмою «Альфа-Сервіс» № 107.501224592 від 13.01.2020 (п. 3 Оферти). Усі відносини, що не врегульовані угодою, [PERSON] запропонував врегулювати договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, додатково до тих, що вказані в угоді, і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку www.alfabank.com.ua. У вищевказаній Оферті [PERSON] було запропоновано визначити у додатку № 1 та додатку № 4 до договору, що є невід`ємною частиною угоди: детальний розпис складових загальної вартості кредиту, реальної річної процентної ставки; графік платежів з повернення кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за угодою. Зі змісту Оферти також вбачається, що АТ «Альфа-Банк» прийнято пропозицію [PERSON] на укладення угоди про надання кредиту № 501224592 від 13.01.2020 з вищенаведеними умовами та вказаний акцепт було отримано [PERSON] у дату складання цієї Оферти. Отже, [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» своїми підписами узгодили в письмовій формі графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що є додатком №1 до укладеної між сторонами угоди про надання кредиту № 501224592 від 13.01.2020 (а.с.19). Також з наданого позивачем Паспорта споживчого кредиту вбачається, що сторонами за вказаним кредитним договором узгоджені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, а саме: тип кредиту споживчий кредит; мета отримання кредиту на споживчі цілі; сума/ліміт кредиту 60266,00 гривень; спосіб та строк надання кредиту безготівковий; строк кредитування 48 місяців; річна процентна ставка 18,99 %, фіксована; платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця 1355,99 гривень, база розрахунку пакет послуг РКО (розрахунково-касове обслуговування); загальні витрати за кредитом 95566,19 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом ( у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 151566,19 гривень. Із Додатку № 1 до Угоди про надання кредиту № 501224592 від 13.01.2020 «Графік платежів та розрахунок сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг» вбачається, що сторони порядок повернення кредиту, а саме визначено графік платежів: до 13 числа кожного місяця у розмірі мінімального щомісячного платежу 3,157,64 гривень, що складається із погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом, а також сплати платежів за додаткові та супутні послуги банку, у тому числі: розрахунково-касове обслуговування у розмірі 1355,99 гривень щомісячно протягом строку кредитування, тобто до 13.01.2024 (а.с.19). Відповідно до приписів\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України\~передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За частиною другою статті 638 ЦК України\~передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію банку відповідач підписом у анкеті-заяві підтвердила укладення між нею та банком договору, на умовах викладених в публічній пропозиції. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1\~ст. 1055 ЦК України). Проставлянням підписів на вказаних вище документах відповідач [PERSON] підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. Отже, кредитний договір № 501224592 від 13.01.2020 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 13.01.2020 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Частиною першою статті 1046 ЦК України\~визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором № 501224592 від 13.01.2020 виконав у повному обсязі та перерахував [PERSON] кредитні кошти у розмірі 60266,00 гривень на його рахунок, відкритий у банку, що підтверджується меморіальним ордером № 1669388 (а.с.10). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. За частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Також, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц та від 15.01.2025 у справі № 753/16762/15-ц. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 501224592 від 13.01.2020 не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 17.04.2025 становить 87424,09 гривень, з яких: за кредитом 32971,87 гривень; по відсотках 15128,51 гривень; по комісії 39323,71 гривень, що також підтверджується випискою по особовим рахункам за період з 13.01.2020 по 17.04.2025 (а.с.40-88). Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення, а тому, позовна вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором № 501224592 від 13.01.2020 є обґрунтованою. З матеріалів справи вбачається, що АТ «СЕНС БАНК» направив відповідачу на адресу його реєстрації місця проживання вимогу про усунення порушень та належне виконання договірних зобов`язань за кредитним договором № 501224592 від 13.01.2020, що підтверджується списком згрупованих відправлень Укрпошта Стандарт та описом вкладення у цінний лист, у якій банк повідомив розмір боргу, попередив про необхідність його повернення, протягом 30 днів з дня отримання цієї вимоги та попередив про подання позову до суду в разі невиконання даної вимоги, проте, вимога залишена без виконання. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач АТ «СЕНС БАНК» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в загальному розмірі 87424,09 гривень, що складається із: 32971,87 гривень заборгованість за кредитом; 15128,51 гривень заборгованість по відсотках; 39323,71 гривень заборгованість по комісії. Зі змісту Оферти на укладення угоди про надання кредиту № 501224592 від 13.01.2020 та Паспорту споживчого кредиту вбачається, що сторони встановили комісійну винагороду за обслуговування банком кредиту у розмірі 2,25% від суми кредиту за розрахунково-касове обслуговування щомісячно, що становить 1355,99 гривень. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22). Наведені висновки підтримані у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22), а саме зазначено, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин положення кредитного договору № 501224592 від 13.01.2020 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за розрахунково-касове обслуговування є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині стягнення із [PERSON] заборгованості за комісією в сумі 39323,71 гривень за кредитним договором задоволенню не підлягає. Разом з тим, із виписки по особовим рахункам судом встановлено, що відповідач [PERSON] у період з 13.02.2020 по 09.11.2022 здійснив 26 щомісячних платежів за розрахунково-касове обслуговування по 1355,99 гривень на загальну суму 35255,74 гривень. Враховуючи те, що відповідачем було сплачено комісію за розрахунково-касове обслуговування в загальному розмірі 35255,74 гривень, проте положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає за необхідне зарахувати сплату такої комісії як погашення заборгованості по тілу кредиту та по відсотках. Таким чином, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 501224592 від 13.01.2020, що підлягає стягненню буде становити 12844,64 гривень (32971,87 грн + 15125,51 грн 35255,74 грн = 12844,64гривень). Обґрунтовуючи судове рішення, суд\~приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права, та враховує висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в\~рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договорам підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень (а.с.22). Загальна сума, яка підлягає стягненню із [PERSON] складає 12844,64 гривень, що становить 14,7% від заявлених позовних вимог. Тому, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 356,10 гривень. У позовній заяві представник позивача також просила стягнути із відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7462,79 гривень. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктом 4 частини першої 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. За змістом ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано\~Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема,\~стаття 903 Цивільного кодексу України\~передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.\~Стаття 632 Цивільного кодексу України\~регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень\~статті 59 Конституції України\~(справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру та погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. При обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга\~статті 137 ЦПК України, частина друга\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») (правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц). Представник позивача, на підтвердження витрат на правничу допомогу до позовної заяви додала Договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025, укладений між АТ «СЕНС БАНК» та АО «СмартЛекс», Довіреність № 023784/25 від 03.02.2025 на представництво інтересів АТ «СЕНС БАНК» адвокатом Кізко Л.С. та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001086 від 01.03.2019 адвоката Кізко Л.С. (а.с.25-32, 23, 24). Згідно п. 3.1. Договору замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у такому розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375 грн, за отримання рішення суду 225 грн, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7, 85%. Згідно п. 3.3. Договору визначено, що з метою розрахунку винагороди, сторони встановлюють наступний порядок обміну документами: 3.3.1. щомісячно, не пізніше 10 (десятого) числа місяця, наступного за звітним, замовник надає виконавцю звіт про результати погашеної заборгованості боржників, що надійшли на рахунки замовника згідно з формою, викладеною в додатку № 4, в порядку розділу 12 цього договору. У випадку виникнення зауважень замовник та виконавець зобов`язані їх врегулювати протягом 2 (двох) робочих днів. 3.3.2. На підставі отриманого звіту про результати погашеної заборгованості боржників виконавець протягом 3 (трьох) робочих днів надає замовнику підписані та завірені печаткою виконавця два екземпляри акта прийому передачі наданих послуг згідно форми додатку № 5 та рахунки фактури на оплату наданих послуг за цим договором на паперових носіях під розпис або надсилає замовнику в електронному вигляді через сервіс електронного документообігу. 3.3.3. Замовник не пізніше трьох робочих днів від дати отримання документів згідно пункту 3.3.2. цього договору має підписати їх, завірити печаткою та один екземпляр кожного документу направити виконавцю або надіслати виконавцю письмову мотивовану відмову від підписання акту. Підписаний сторонами акт прийому передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надані послуги. 3.3.4. У разі непідписання та/або ненадання відмови від підписання актів прийому передачі наданих послуг протягом трьох робочих днів з дати отримання їх замовником, такі акти вважаються погодженими та підписаними сторонами. 3.3.5. Винагорода сплачується у національній грошовій одиниці шляхом безготівкового перерахування замовником на поточний рахунок виконавця, вказаний в договорі. Однак, даний Договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025 не містить інформації про справу № 361/6566/25, де відповідачем є [PERSON] , та доказів приймання-передачі послуг, як це передбачено умовами договору, до суду не надано. У порушення ч. 3 ст. 137 ЦПК України, у матеріалах справи відсутній акт виконаних робіт та розрахунок заявлених витрат на правничу допомогу в даній справі. Також, будь-яких інших доказів того, що позивач поніс або має понести витрати на правничу допомогу у зв`язку зі зверненням до суду саме з даним позовом і розглядом даної справи, та у заявленому розмірі 7462,79 грн, матеріали справи не містять. Крім того, слід зазначити, що такий вид правової допомоги, як отримання рішення суду фактично є дією спрямованою на реалізацію стороною свого права і не може бути ототожнено з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Отже, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження наявності між позивачем АТ «СЕНС БАНК» та АО «СмартЛекс» домовленості щодо розміру гонорару адвоката у цій справі, порядку та строків його оплати, прийняття відповідних послуг і їх обсягу, що є підставою для відмови у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial