Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з березня 2021 вона з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин мають доньку [PERSON] , [INFO] . З листопада 2024 позивач з відповідачем проживають окремо, дитина залишилась проживати з матір`ю, повністю знаходиться на її утриманні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, однак наголосив, що зможе сплачувати аліменти після звільнення з виправної колонії. Суд, заслухавши думку відповідача, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 серпня 2022 року [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту про фактичне місце проживання від 07.07.2025, виданого головою квартального комітету №1 [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] фактично проживають без реєстрації [PERSON] , [INFO] , [PERSON] (донька), [INFO] , [PERSON] (донька), [INFO] . Факт проживання дитини разом з позивачем сторонами не оспорюється. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В цей же час, спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів, згідно зі ст. 182 СК України, враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1. ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, доказів щодо наявності у нього на утриманні інших непрацездатних осіб суду не надано, а тому вважає, що відповідач має можливість платити аліменти на утримання дитини у визначеному в позові розмірі. Посилання відповідача на неможливість сплачувати аліменти в період відбування покарання суд вважає необґрунтованими, оскільки такі обставини не є підставою для звільнення батька від участі в утриманні дитини. Враховуючі викладене, суд вважає встановленою наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved