Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області звернулося до суду із вказаним позовом, вказавши в позовній заяві, що з 20 травня 2024 року на обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Подільської міської ради Подільського району Одеської області перебувають малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно матір`ю малолітніх дітей є відповідачка [PERSON] , а відомості про батька дітей зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). 14 березня 2024 року до Служби в справах дітей Подільської міської ради Подільського району Одеської області звернулась [PERSON] , яка є рідною тіткою дітей та повідомила, що близько трьох тижнів відповідачка [PERSON] залишила дітей зі своїм співмешканцем за місцем свого проживання за адресою [ADDRESS] , а сама поїхала в невідомому напрямку. Пізніше, у телефонній розмові остання повідомила, що немає наміру повертатися до дітей та вони їй не потрібні. Враховуючи обставини залишення дітей без батьківського піклування, малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] було тимчасово влаштовано в сім`ю рідної тітки [PERSON] , де діти проживають до цього часу. Рішенням виконавчого комітету Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області від 11 червня 2024 року №124 над [PERSON] і [PERSON] встановлено опіку та призначено їх опікуном [PERSON] , яка виконує належним чином покладені на неї обов`язки опікуна дітей. Пізніше з`ясувалось, що відповідачка [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не працює, утриманням, вихованням та розвитком дітей не займається на належному рівні. В ході проведення неодноразових перевірок та обстежень встановлено, що поведінка [PERSON] має ознаки системного ухилення від виконання батьківських обов`язків, остання не забезпечила дітей жодними умовами для життя, не цікавиться їх станом, не намагалась повернути дітей у родину після встановлення її місця знаходження. Тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , внести зміни в актовий запис про народження дітей, а саме відмітки про позбавлення її батьківських прав, як матері дітей та стягнути з неї судові витрати на користь держави. Представник Органу опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області Жосан Тетяна Валеріївна в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, підтвердила обставини викладені у позовній заяві та просила суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, підтвердила обставини викладені у позовній заяві та не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердила обставини викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю. Вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а відомості про батька дітей зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері), що підтверджується відповідно Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00041436948 від 16 вересня 2023 року та №00041047098 від 19 серпня 2023 року. Згідно наказів начальника Служби у справах дітей Подільської міської ради Подільського району Одеської області №№62,63 від 20 травня 2024 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] взято на облік дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування, Рішеннями виконавчого комітету Подільської міської ради Подільського району Одеської області №№155, 156 від 17 травня 2024 року надано малолітнім дітям [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] статус дітей позбавлених батьківського піклування. Рішеннями виконавчого комітету Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №124 від 11 червня 2024 року встановлено опіку над малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та призначено їхнім опікуном [PERSON] , [INFO] , а місце їх проживання визначено місце проживання опікуна. Як вбачається із висновку №3620 від 09 вересня 2025 року, орган опіки та піклування Подільської міської ради Подільського району Одеської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21. Повторна та тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки, нехтування ними, призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. На підтвердження цього заявником мають бути надані належні, достовірні та достатні докази. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідно зробити все можливе, щоб зберегти особисті стосунки та, якщо це доречно, відновити сімейні стосунки. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", заява № 39948/06, зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. У справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача. Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Судом достеменно встановлено, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з їх опікуном [PERSON] її помешканні. Мати дітей [PERSON] з березня 2024 року залишила дітей, з того часу не підтримує жодних зв`язків з дітьми, не приймає жодної участі в їх вихованні та утриманні. Крім того, дослідивши матеріали справи суд вважає, що має місце винна поведінка відповідача [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що виразилась у нехтуванні обов`язками матері по забезпеченню дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для проживання, а також спілкування з дітьми в необхідному обсязі. Враховуючи, що матеріалами справи доведено невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, оскільки вона фактично самоусунулася від виховання дітей, не створює належних умов для утримання дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, суд вважає, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також враховуючи характер її поведінки, відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених статтею 164 СК України, для позбавлення [PERSON] батьківських прав, з огляду на її свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Доказів, які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно дітей судом не встановлено. При таких обставинах, з метою захисту інтересів дітей та з урахуванням всіх обставин справи та наявних у справі доказів, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав стосовно її дітей та направити копію цього рішення органу ДРАЦС для внесення відповідної відмітки до актового запису про позбавлення матері батьківських прав. Слід звернути увагу, що відповідно до частини першої статті 168 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною, а згідно з частинами першою-другою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав; поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини. Крім цього, в силу частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною 2 статті 184 СК України гарантовано, що розмір аліментів, стягнутих на дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 191 СК України суд ухвалює про присудження аліментів від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, з огляду на те, що відповідачка [PERSON] не приймає участь в утриманні дітей, суд вважає, що з відповідачки підлягають стягненню аліменти на дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки судом задовольняється позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав, тому з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання дітей, починаючи з дня подачі позову, тобто з 27 серпня 2025 року та на період до його повноліття. Крім того, відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь держави з відповідача витрати, пов`язані зі сплатою при пред`явленні позову судового збору в сумі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок. .

Outcome: approved