Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі - ТОВ «Бізнес позика») Дармограй А.Т. через систему «Електронний суд» звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №489545-КС-003 від 31.05.2024 у розмірі 25262,38 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 31.05.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено кредитний договір №26.02.2025-100001609 шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний електронним підписом позичальника. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 7000 грн з денною процентною ставкою (фіксованою) у розмірі 1,15% за кожен день користування кредитом. Згідно довідки про перерахування коштів [PERSON] 31.05.2024 отримала кредитні кошти у розмірі 7000 грн. Позивач виконав зобов`язання за договором, в свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 25262,38 грн, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 7000 грн, суми прострочених платежів по процентах в розмірі 17212,38 грн, суми прострочених платежів за комісією у розмірі 1050,00 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Просить позов задовольнити. Ухвалою судді\~від 25\~вересня 2025\~року позовну\~заяву прийнято\~до розгляду,\~відкрито провадження\~в справі\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження з\~викликом сторін. Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року у зв`язку із неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 03 листопада 2025 року; витребувано докази в АТ «Ощадбанк». 11.11.2025 до суду поступили витребувані ухвалою суду документи, а саме: інформації стосовно рахунків по рахунку (карті), емітованої на ім`я [PERSON] . Представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судові засідання не прибув, у позовній заяві представник Дармограй А.Т. просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не прибула, про дату, час та місце судових засідань була належно повідомлена, що підтверджується поштовими повідомленнями; правом на подачу відзиву не скористалася, причин своєї неявки не повідомила. Враховуючи повторну неявку відповідача в судові засідання та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з положеннями\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 2\~статті 639 ЦК України\~визначено що, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, Законом України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст.3 Закону України «Про\~електронну комерцію» визначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За змістом частин 3, 4, 6\~статті 11 Закону\~України «Про\~електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12\~статті 11 Закону\~України «Про\~електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 31.05.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено кредитний договір №489545-КС-003 в електронній формі, у порядку, передбаченому\~Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, 31.05.2024 відповідач [PERSON] ознайомилася з умовами та підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором пропозицію ТОВ «Бізнес позика» про укладення кредитного договору (оферти), розміщеної на вебсайті кредитодавця, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця, у якій визначено порядок кредитування, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору, порядок укладення електронного кредитного договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту). Підписання позичальником\~відповідачем [PERSON] вищевказаного електронного кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатору в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті - відповідає розділу 7 договору кредитної лінії №489545-КС-003 від 31.05.2024. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, розміщеного на вебсайті кредитодавця. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19. Матеріалами справи підтверджено, що 31.05.2024 ТОВ «Бізнес позика» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір в електронній формі №489545-КС-003. Згідно з пунктами 2.1 2.10 договору №489545-КС-003 про надання кредиту, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 7000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів. Тип кредиту: кредит. Строк, на який надається кредит: 24 тижні. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,15407143, фіксована. Комісія за надання кредиту: 1050,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 7000,00 грн. Строк дії договору: до 15.11.2024. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 20761,61 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 19745,22 процентів. Відповідно до п. 3.2. договору №489545-КС-003 про надання кредиту, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.2 та Додатку №1 до договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 7000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника №[NUMBER] ,\~яку позичальником\~вказано при\~заповнені анкетних\~даних в\~особистому кабінеті,\~що вбачається\~із підтвердженнящодо здійснення переказу грошових коштів. Із виписки про рух грошових коштів, наданої АТ «Ощадбанк» встановлено, що 21.05.2024 на карту [PERSON] надійшов платіж у сумі 7000 грн. Доказів того, що на картку відповідача [PERSON] не було перераховано суму у розмірі 7000 грн. відповідач не надала. З наданого позивачем розрахунку заборгованості, а також довідки про стан заборгованості вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 05.09.2025 складає 25262,38 грн, з яких: 7000 грн заборгованість за кредитом; 17212,38 грн заборгованість по відсотках; 1050 грн заборгованість по комісії. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] взятих на себе зобов`язань перед ТОВ «Бізнес позика» з повернення кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (статті 526,\~530 ЦК України). За умовами\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ст.1054 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень\~ст.1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється зокрема виконанням, проведеним належним чином. Позивач умови укладеного договору виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в розмірі 7000 грн, шляхом перерахування коштів на платіжну карту клієнта. Оскільки у встановлений договором строк відповідач [PERSON] не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти за користування кредитом, суд вважає, що у позивача ТОВ «Бізнес позика» виникло право на заявлення вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом в розмірі 7000 грн. та відсотків в розмірі 17212,38 грн, тому в цій частині позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 1050 грн суд зазначає таке. Пунктом 2.5 договору про надання кредиту від 31.05.2024 передбачено комісію за надання кредиту: 1050 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту. На спірні правовідносини за цим договором поширюється дія\~Закону України «Про споживче кредитування», адже за договором позичальнику надано споживчий кредит та такий укладено зі строком погашення кредиту один місяць з можливістю його автоматичної пролонгації. Відповідно до п.4 ч.1\~ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч.2\~ст.8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року (справа № 202/5330/19) у кредитному договір не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлено щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з\~ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин умова кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемною відповідно до ч.1\~ст.11 цього Закону. Суд звертає увагу, що у договорі не вказано за яку саме послугу позивач встановив комісію. Умови самого договору не містять переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і їх погодження із споживачем при укладенні договору, а тому обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що позивачем не подано доказів, які б підтверджували, які саме послуги надаються відповідачеві за котрі необхідно здійснювати сплату комісії, тому у задоволенні вимог щодо стягнення комісії в сумі 1050 грн необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн (позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору).\~ Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив рішення про часткове задоволення позову, тому з відповідача підлягає стягненню в користь позивача оплачений судовий збір в сумі 2321,71 грн (24212,38 грн х 2422,40 грн / 25262,38 грн).

Outcome: partial