Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Директор ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» Поляков О.В. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 00-9731147 від 24 квітня 2024 року в розмірі 32 084,80 грн., судовий збір в розмірі 2 422,20 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Представник позивача просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Позов обґрунтовано тим, що 24 квітня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-9731147 на суму 8 000,00 грн. За допомогою одноразового ідентифікатора відповідачем було підписано кредитний договір. Позивач шляхом переказу на карту відповідача надав йому кредитні кошти в розмірі 8 000,000 грн., які відповідач зобов`язувався повернути та сплатити проценти за користування кредитом. 25 листопада 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 25112024-МК/Ейс, відповідно до якого ТОВ «Макс Кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № Б/Н від 25 листопада 2024 року ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача. [PERSON] свого зобов`язання не виконав. Жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки кредитора не здійснив. Таким чином, відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем в розмірі 32 084,80 грн. З яких 8 800,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 284,80 грн. - заборгованість за відсотками. А тому представник позивача звернувся до суду за захистом порушених прав. На підтвердження позовних вимог представник позивача надав: - договір кредитної лінії № 00-9731147 від 24 квітня 2024 року, правила надання коштів у позику, паспорт споживчого кредиту, довідку про ідентифікацію, інформаційну довідку з додатками, договір факторингу № 25112024-МК/Ейс від 25 листопада 2024 року, детальний розрахунок заборгованості, виписку з особового рахунку Томчука В.Ю., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10, договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року та додаткову угоду до договору від 11 вересня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 01 жовтня 2025 року, виписку з ЄДР юридичних осіб на ТОВ «ФК «Ейс», довіреність. Заяви (клопотання) учасників справи. В позовній заяві представник позивача просив в разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження розгляд справи без виклику сторін. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач будь-яких заяв та клопотань суду не подавав. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі. Прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати протягом 15 календарних днів з дня отримання ухвали відзив на позовну заяву. А також встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив та заперечень. Витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо підтвердження переказу коштів та їх зарахування на банківську карту відповідача. Копію ували з додатками відповідач отримав 29 жовтня 2025 року. Що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції. Будь-яких заяв, клопотань чи заперечень до суду не надійшло. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Фактичні обставини встановлені Судом. Судом встановлено, що 24 квітня 2024 року ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-9731147 на суму 8 000,00 грн. Відповідач приєднався до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 12362. Що є способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. Після вчинення акцепту відповідачем, кредитодавцем на кредитний договір було накладено кваліфікований електронний підпис. На виконання умов кредитного договору первісний кредитор 24 квітня 20204 року переказав через ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку відповідача [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в сумі 8 000,00 грн. Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером та знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Що підтверджується інформацією та випискою з особового рахунку відповідача, наданою в судове засідання ПАТ «Приват Банк». Строк кредитування - 360 днів. Процентна ставка - 522,00 % річних, комісія за надання кредиту- 800,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Макс Кредит» заборгованість [PERSON] станом на 25 листопада 2024 року становить 32 084,80 грн. 25 листопада 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 25112024-МК/Ейс, відповідно до якого ТОВ «Макс Кредит» передало (відступило) ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № Б/Н від 25 листопада 2024 року ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 32 084,80 грн. Відповідач свого зобов`язання не виконав. Жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки кредитора не здійснив. Таким чином, відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем в розмірі 32 084,80 грн. З яких 8000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 800,00 грн. - комісія за надання кредиту, 23 284,80 грн. - заборгованість за відсотками. Оцінка Суду Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до пункту шостого частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з розділом 2 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Положення частини 1 статті 1078 ЦК України передбачають, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитних договорів відповідачем. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом представник позивача на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунки заборгованості. Згідно вимог частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В порушення вимог статей 526, 530, 1054 ЦК України та умов вказаних Договорів відповідач неналежно виконав договірні зобов`язання. Прострочив платежі, згідно з умовами договорів та не повернув кредитні кошти, що підтверджується належними і допустимими доказами. Тому суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач погодився на умови Договору, шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором. Що вважається направленням позичальнику повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Суд вважає, що представник позивача надав належні та допустимі докази про факт невиконання відповідачем узятих на себе зобов`язань за Договором щодо повернення кредитних коштів, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Розподіл судових витрат. Згідно з положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., представник позивача надав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10, договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року та додаткову угоду до договору від 11 вересня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 01 жовтня 2025 року. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Що узгоджується з позицією Верховного Суду (постанова від 03 жовтня 2019 року справа № 922/445/19, додаткова постанова від 16 червня 2022 року справа № 873/244/21). Враховуючи наведене, клопотання представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу слід задовольнити. Та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою в розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позивачем при подачі до суду позову сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. з врахуванням коефіцієнта 0,8. На підставі викладеного, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 2 422,40 грн. слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved