Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за Договором № 16322833 від 15.07.2024 у розмірі 26540,97 грн. В обґрунтування позову позивач вказував, що 15.07.2024 року між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту № 16322833 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Розділу 1 договору про надання фінансового кредиту, ТОВ «Селфі Кредит» надає позичальнику грошові кошти (кредит) в розмірі 4500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,5 % на день. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 29.04.2025 року між ТОВ ««Селфі Кредит» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 01.02-09/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами. Заборгованість відповідача за кредитним договором (станом на дату складання позовної заяви) складає: 26540,97 грн., а саме: 1. заборгованість по тілу кредиту - 4499,97 грн. 2. заборгованість по відсотках - 13297,50 грн. 3. пеня - 8743,50 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві вказував на розгляд справи у його відсутність. Відповідач, який належним чином повідомлений про день та час судового розгляду до суду не з`явився, відзиву на позовну заяву не подавав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.07.2024 року між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання кредиту № 16322833 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до Розділу 1 договору про надання фінансового кредиту, ТОВ «Селфі Кредит» надає позичальнику грошові кошти (кредит) в розмірі 4500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1,5 % на день. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 29.04.2025 року між ТОВ ««Селфі Кредит» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 01.02-09/25, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами. Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання, що спричинило виникнення простроченої заборгованості, яка складає 26540,97 грн., а саме: 1. заборгованість по тілу кредиту - 4499,97 грн. 2. заборгованість по відсотках - 13297,50 грн. 3. пеня - 8743,50 грн. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Водночас відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З урахуванням викладеного та беручи до уваги, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в обумовлені сторонами строки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу (тіла кредиту) та відсотків за користування кредитом підлягають задоволенню. В розумінні приписів п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не є обгрунтованою та не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача пені (неустойки). Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути 4 499,97 грн. основного боргу та 13 297,50 грн. відсотків за користування кредитом, а всього 17 797,47 грн. Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до статті 141 ЦПК України, та сплачена сума судового збору підлягає стягнення з відповідача пропорційно до суми задоволеного позову.

Outcome: approved