Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 05 вересня 2002 року у Виконавчому комітеті Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис № 172. На обґрунтування позову покликається на те, що 05 вересня 2002 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що відносини між сторонами погіршилися у зв`язку з тим, що відповідач зловживав алкогольними напоями, вчиняв сварки і скандали. На даний час вони проживають окремо. Позивач вирішила що не хоче в подальшому перебувати у шлюбі, примирення є неможливим. Подальше перебування у шлюбі суперечитиме інтересам позивачки. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 14 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 27 жовтня 2025 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперечує щодо розірвання шлюбу, зважаючи на таке. Вони перебувають у шлюбі понад 23 роки, за цей час виховали двох дітей, спільно облаштували побут, мають спільні інтереси, господарство та усталений сімейний уклад. На момент подання позову вони продовжують проживати спільно, ведуть спільне господарство, разом проводять відпочинок та підтримують сімейні зв`язки. Про подання позивачем позову про розірвання шлюбу йому стало відомо випадково від третіх осіб, що свідчить про відсутність попереднього спільного обговорення цього питання та небажання позивача врегулювати ситуацію мирним шляхом. Зазначає, що у нього це викликало велике здивування та вважає це непорозумінням, яке може бути вирішено спільно та на благо сімї. Позивач безпідставно вказує, що він нібито зловживає алкогольними напоями та вчиняє сварки. Ці твердження не відповідають дійсності, не підтверджені жодними доказами (актами, заявами, свідченнями тощо) і носять виключно оціночний характер. Він веде нормальний спосіб життя, піклується про сім`ю, не має шкідливих звичок, які могли б бути підставою для розірвання шлюбу. Він не має наміру розлучатися та вважає, що їх з позивачкою шлюб може бути збережений. На його переконання, позов подано поспішно, імпульсивно та без достатніх підстав. Вважає, що подальше спільне проживання та примирення можливе, особливо враховуючи наявність спільних дітей та тривалий період спільного життя. Просив суд надати сторонам строк для примирення тривалістю не менше трьох місяців. У судовому засіданні 29 жовтня 2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Шахненко О.М. підтримала відзив на позовну заяву, просила надати сторонам термін для примирення. Преставник позивача [PERSON] адвокат Степаняк І.В. у судовому засіданні 29 жовтня 2025 року, категорично заперечив щодо надання терміну для примирення, зазначивши, що примирення є неможливим. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2025 року надано сторонам строк для примирення тривалістю 1 місяць. 28 листопада 2025 року від представника відповідача адвоката Шахненко О.М. на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що з 01 грудня 2025 року вона перебуватиме у відпустці і не зможе взяти участь у судовому засіданні, а відповідач [PERSON] не зареєстрований у системі "Електронний суд" та реалізує свої права відповідно до Договору про надання правової допомоги через адвоката. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача і його представника, оскільки вони були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову, суд за клопотанням відповідача надав сторонам строк на примиення. Відповідач [PERSON] не прибув в судове засідання і не надав жодних пояснень щодо того, чи вжив він протягом строку на примирення, наданого судом за його клопотанням, заходів для збереження шлюбу, примирення з позивачкою, якщо так, то яких саме і яка була позиція позивача щодо цього. В судовому засіданні 01 грудня 2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Степаняк І.В. позов підтримав з підстав, наведених у ньому. Додатково зазначив, що за час наданого судом терміну на примирення, відповідач не вживав жодних заходів для примирення і збереження шлюбу. Вважає, що сторона відповідача намагається затягнути розгляд справи. Його довірителька наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що його збереження є неможливим. Вона не хоче перебувати у шлюбі з відповідачем і вважає недоцільним продовження строку для примирення. Також вказав, що сторони проживають окремо. Оцінивши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Як встановив суд, позивач та відповідач зареєстрували шлюб 05 вересня 2002 року у Виконавчому комітеті Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, актовий запис № 172, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області 29 січня 2019 року. Під час шлюбу у них народились двоє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,, які на даний час є повнолітніми. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з поясненнями позивачки, наведеними у позовній заяві, сторони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин. Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Також суд враховує, що [PERSON] у позовній заяві та у наданих її педставником поясненнях постійно наголошує на тому, що підтримує позов і наполягає на розірванні шлюбу. При цьому, суд враховує, що у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як описано вище, суд виконав такий обов`язок та надавав сторонам строк на примирення, однак, зважаючи на описану вище категоричну позицію позивачки щодо розірвання шлюбу, очевидним є те, що даний примирення між сторонами не відбулось і наданий судом час не дав позитивного результату. Це ж підтвердив в судовому засіданні представник позивача [PERSON] , зазначаючи, що позивачка категорично не бажає примирюватися і зберігати шлюб. Щодо заперечень відповідача щодо розірвання шлюбу, суд зазначає, що відсутність згоди на розірвання шлюбу одного з подружжя (в даному випадку відповідача), не є безумовною і достатньою перешкодою для розірвання шлюбу судом. А як зазначено вище, шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Враховуючи описане вище, суд погоджується з твердженнями позивачки про те, що їх з відповідачем шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] , а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу. Також суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 456/848/16-ц, про те, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду є підставою для задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] , сплатила судовий збір в розмірі 1211, 20 гривень, що підтверджується квитанцією від 24 вересня 2025 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211, 20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved