Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним цивільним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. На обґрунтування позову зазначив, що 25 жовтня 2019 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними остаточно припинені з початку літа 2025 року, вони проживають окремо, спільне господарство вони не ведуть та не мають спільного бюджету. Вважає, що сім`я розпалася остаточно, тому просить шлюб розірвати. 13 жовтня 2025 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у позові заявив клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, відзив не подала, про місце та час розгляду справи, відповідно до ст. 128 ЦПК України, була повідомлена належним чином. Враховуючи викладене, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 25 жовтня 2019 року Нікопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 655, дошлюбне прізвище відповідачки « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 11). Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 12). Спільне життя сторін не склалося, вони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, не мають спільного сімейного бюджету. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновлювати подружні відносини сторони не бажають, позивач підтримав позов, розірвання шлюбу відповідає його дійсній волі, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін і дитини, збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, примирення бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved