Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи У серпні 2025 року до Київського районного суду м.\~Одеси з позовом звернувся [PERSON] (далі також позивач) до [PERSON] (далі також відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття обтяження (арешту) з майна, а саме: житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а також 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , накладеного приватним нотаріусом Подольською І.М. 08.06.2006 за реєстровим №\~3316055. \~ В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що вказане обтяження у виді заборони (арешту) та його нерухоме майно було накладено помилково, як на особу, яка має аналогічні прізвище, ім`я та по батькові, як у боржника, на майно якого накладалася заборона (арешт). Представником позивача вчинялися дії, направлені на витребування більш детальної інформації про обставини накладення цієї заборони, але у зв`язку з тим, що нотаріальна справа та суд, який виносив рішення знаходяться на окупованій території, отримати більш детальну інформацію не виявилося за можливе. Відтак просить зняти арешт зі свого майна, як накладений помилково. У своїх пояснення представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зазначив, що накладення арешту на майно, факт якого оскаржується у цій справі, здійснювалося на виконання рішення суду. Третя особа не впливала та не впливає на перебіг цього факту та його оскарження в судовому порядку. Інших заяв по суті справи не надходило. Заяви та клопотання учасників справи Не надходило. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 13.10.2025 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 06.11.2025. Ухвалою суду від 06.11.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 26.11.2025. У судове засідання, 26.11.2025, учасники справи, належним чином повідомлені, не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Представник позивача просила розглянути справу за їх відсутності. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, відтак суд уважає за можливе здійснити судовий розгляд по суті за наявними матеріалами (ч.\~1 ст.\~223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить такого висновку. Судом установлено, що відповідно до договору дарування від 19.09.1997, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Одеської державної нотаріальної контори Толстих Н.М. за реєстровим №\~4-3252, [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинку за адресою: [ADDRESS] . Право власності за [PERSON] зареєстроване в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 22.09.1997 за №\~248. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав №\~361132005 від 08.01.2024 за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Водночас, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №\~423870917 від 23.04.2025 установлено, що приватним нотаріусом Подольською І.М. за реєстровим номером обтяження 3316055 від 08.06.2006 накладено заборону на все нерухоме майно [PERSON] , без визначення його ідентифікуючих даних: число, місяць, рік народження, РНОКПП. Підставою для вчинення означеного обтяження стало рішення Ленінського районного суду м.\~Донецька та виконавчий лист №\~2-15 від 19.12.2005, виданий на його виконання, подані нотаріусу для внесення обтяження виконавцями ДВС у Старобешівському районі Донецької області. Згідно з відповіддю Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.06.2025, наданою на адвокатський запит, установлено, що наразі приватний нотаріус Подольська І.М. зупинила свою нотаріальну діяльність. Територіально знаходилася в м. Приморськ Запорізької області, яке наразі окуповане військами РФ. Нотаріальні справи до Запорізького державного нотаріального архіву не передавала. Перевіркою судом в Автоматизованій системі виконавчого провадження Міністерства юстиції України наявності виконавчих проваджень відносно позивача [PERSON] , [INFO] , наявних виконавчих проваджень не виявлено. Мотиви прийнятого рішення Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1\~ст. 2 ЦПК України\~). За приписами ч.\~1 ст.\~4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч. 1, 2, 4\~ст. 10 ЦПК України\~). Відповідно до положень ст.\~41 Основного Закону України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цієї статті Конституції України кореспондуються із положеннями ст.\~1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ втручання держави в право на «майно» повинно відповідати критеріям правомірності втручання в право особи. Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23.09.1982 у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність наявності в сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». У цій справі суд установив, що обтяження (заборона) на нерухоме майно позивача накладено рішенням приватного нотаріуса без зазначення (деталізації) ідентифікуючих даних особи, майно якої обтяжується. Відтак, усі особи, які мають прізвище, ім`я та по батькові « [PERSON] » автоматично підпадають під це обтяження. Встановити (деталізувати) ідентифікуючі дані боржника за рішенням Ленінського районного суду м. Донецька, як і отримати копії нотаріальної справи за цим фактом, наразі не має можливості у зв`язку з окупацією території, на якій знаходяться як суд, так і нотаріус. Відповідно до ст.\~19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.\~1 ст.\~321 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.\~1 ст.\~317 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.\~391 ЦК України). Висновки суду Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.\~1 ст.\~76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 4 ст.\~82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). При оцінці доказів у цивільній справі суд застосовує такий стандарт доказування як «перевага більш вагомих доказів» (баланс ймовірностей), коли висновок про існування cтверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається більш вірогідним (переконливим), аніж протилежний. Натомість, застосування у цій справі надмірного стандарту доказування буде мати ознаку свавільності судового рішення, що може призвести до порушення права на справедливий суд. Проаналізувавши позовну заяву та надані позивачем докази на її підтвердження у поєднанні із застосованими нормами права, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позивачем доведено перед судом належними та допустимими доказами факт безпідставного обтяження нерухомого майна позивача, що потребує поновлення його порушених прав. Іншого перед судом не доведено. Судові витрати Згідно з ч.\~1,\~2 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved