Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У серпні 2025 року позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 760596 від 25 листопада 2021 року в розмірі 92665,56 грн, яка складається з: 38439,36 грн - заборгованість за тілом кредиту; 54226,20 грн - заборгованість за відсотками. В обґрунтування позовних вимог вказували, що між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] 25 листопада 2021 року укладено договір про надання споживчого кредиту № 760596, відповідно до умов якого відповідачу перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 39177,00 грн. строком на 730 днів, з кінцевим терміном повернення до 25 дистопада 2023 року зі сплатою відсотків з дати укладання до 25 січня 2022 року -0,01% в місяць, з 26 січня 2022 року до кінця строку надання кредиту 138% річних. 03 серпня 2023 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 0308-23, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] . В порушення умов договору позики відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 92665,56 грн. Покликаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «Діджи Фінанс» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Рух справи Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року справу передано для розгляду за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 жовтня 2025 року головуючим суддею визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання, призначене на 25 листопада 2025 року не з?явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом надіслання судової повістки за місцем реєстрації ВПО: [ADDRESS] . Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлені фактичні обставини Судом встановлено, що 25 листопада 2021 року [PERSON] з використанням сервісу online-кредитування була подана заявка на отримання кредиту. Того ж дня на персональний мобільний номер телефону [PERSON] [NUMBER] було відправлено унікальний ідентифікатор В532, що є аналогом ЕЦП (електронного цифрового підпису). Даний ідентифікатор було введено [PERSON] , тим самим підтверджено підписання заяви-приєднання й прийняття умов Договору про надання споживчого кредиту № 760596 від 25 листопада 2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на сайті https://sloncredit.ua/. Таким чином, між [PERSON] та ТОВ «Слон кредит» був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 760596 від 25 листопада 2021 року. На виконання умов укладеного договору кредитні кошти перераховані в розмірі 39177,00 грн ТОВ «Ай-он» на придбання ноутбука, вартість товару 41177,00 грн, розмір власного внеску 2000,00 грн. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Зокрема, встановлено строк дії договору 730 днів, з кінцевим терміном повернення до 25 листопада 2023 року. Сплатою відсотків з дати укладання до 25 січня 2022 року -0,01% в місяць, з 26 січня 2022 року до кінця строку надання кредиту 138% річних. 03 серпня 2023 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 0308-23, у відповідності до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 0308-23 від 03 серпня 2023 року, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] , за кредитним договором № 760596 від 25 листопада 2021 року в сумі 92665,56 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 38439,36 грн, заборгованість по відсотках - 54226,20 грн. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми законодавства та мотив з яких виходить суд. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом досліджений наданий позивачем розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість [PERSON] , за кредитним договором № 760596 від 25 листопада 2021 року становить 92665,56 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 38439,36 грн, заборгованість по відсотках - 54226,20 грн. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» в загальному обсязі 92665,56 грн. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно акту №760596 про підтвердження факту наданих послуг правничої допомоги від 30 травня 2025 року, детального опису виконаних адвокатом дій на виконання договору про надання правової допомоги №42649746 від 01 січня 2025 року та додаткової угоди до нього, адвокат Лівак І.М. надав ТОВ «Діджи Фінанс» послуги за консультацію, складання позовної заяви та формування додатків до позовної заяви загальною тривалістю 5,5 год, загальною вартістю 6000,00 грн.(а.с.14-17). Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, у відповідності до ст. 141 КПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved