Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У червні 2025 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до Овруцького районного суду Житомирської області з позовом про витребування з незаконного володіння [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) рухомого майна, а саме: підіймача POWERLIFT 240А 2-х стійковий 4,0 т з нижньою синхронізацією 380В; шиномонтувального стенда BRIGHT LC810 (п/автомат, захоплення диска від 10 до 22) 380В; балансувального стенда BRIGHT CB910GBS (вал d40); домкрата пневматичного DPA-3C 4,2т «AIRKRAFT»; набору головок 1/2 для шиномонтажу 5од. Pro-Series; шлангу спірального поліуретанового (PROFI) 8 Х 12 MM L = 20 м «AIRKRAFT», Made in Itali; пістолета для підкачки коліс з манометром (блістер) «AIRKRAFT»; блока підготовки повітря (PROFI) 1/2 «AIRKRAFT» SFC400; матила для пневматичного інструменту 1000 мл AIRKRAFT МР-AIR; перехідника «тато» 1/4 «зовнішня різьба» «AIRKRAFT; мастила гідравлічного 10л НМ/HLP 32 OEM Hedraulik Oil for LAUNCH lifts; пневмогайковерта 1/2 1288N/m 8500об/хв 1,65 кг Super Duty TOPTUL KSAC1680; борторозширювача (настільного) (ХЗСО) БРТ ВСН-ЕХР (далі також - спірне майно). На обгрунтування позову зазначив, що придбав спірне майно у квітні 2024 р. та за усною домовленістю з [PERSON] розмістив його в орендованому останнім складському приміщенні по [ADDRESS] . З початку березня 2025 р. позивач вчиняє спроби забрати своє майно, проте відповідач чинить йому фізичні перешкоди та безпідставно вимагає за повернення майна сплати грошових коштів в розмірі 60 000 грн. Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 16.06.2025 справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21.07.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 06.10.2025 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позову. Послався на те, що підписи позивача у наданих ним актах приймання-передачі товару та надання послуг підроблені, а тому вказані документи не можуть бути належними та допустимими доказами його права власності на зазначене у позовній заяві майно. Протокольною ухвалою суду від 05.11.2025 закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 01.12.2025. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. Згідно з даними акту приймання-передачі товару № 1 від 18.04.2024 [PERSON] купив у фізичної особи-підприємця [PERSON] дванадцять найменувань обладнання та витратних матеріалів для авторемонтних (шиномонтажних) робіт загальною вартістю 181 299 грн, а саме: підіймач POWERLIFT 240А 2-х стійковий 4,0 т з нижньою синхронізацією 380В вартістю 73 920 грн; шиномонтувальний стенд BRIGHT LC810 (п/автомат, захоплення диска від 10 до 22) 380В вартістю 47 208 грн; балансувальний стенд BRIGHT CB910GBS (вал d40) вартістю 41 370 грн; домкрат пневматичний DPA-3C 4,2т «AIRKRAFT» вартістю 5 600 грн; набір головок 1/2 для шиномонтажу 5од. Pro-Series вартістю 1 811,86 грн; шланг спіральний поліуретановий (PROFI) 8 Х 12 MM L = 20 м «AIRKRAFT», Made in Itali вартістю 1 204 грн; пістолет для підкачки коліс з манометром (блістер) «AIRKRAFT» вартістю 270 грн; блок підготовки повітря (PROFI) 1/2 «AIRKRAFT» SFC400 вартістю 1 250 грн; мастило для пневматичного інструменту 1000 мл AIRKRAFT МР-AIR вартістю 376,53 грн; перехідник «тато» 1/4 «зовнішня різьба» «AIRKRAFT» вартістю 10,50 грн; мастило гідравлічне 10л НМ/HLP 32 OEM Hedraulik Oil for LAUNCH lifts вартістю 1 499 грн; пневмогайковерт 1/2 1288N/m 8500об/хв 1,65 кг Super Duty TOPTUL KSAC1680 вартістю 6 737,11 грн. Цього ж числа фізична особа-підприємець [PERSON] надав [PERSON] послугу зі встановлення двохстійкового підіймача вартістю 4 501 грн, про що зазначено в акті надання послуг № 3. Згідно з даними акту приймання-передачі товару № 2 від 25.04.2024 [PERSON] купив у фізичної особи-підприємця [PERSON] борторозширювач (настільний) (ХЗСО) БРТ ВСН-ЕХ вартістю 1 300 грн. Відповідно до пояснень позивача та його представника спірне майно за усною домовленістю з відповідачем було розміщене (встановлене) в орендованому останнім складському (нежитловому) приміщенні, розташованому у [ADDRESS] (територія колишнього консервного заводу), де знаходиться і дотепер, при цьому відповідач відмовляється його повертати вимагаючи сплати певної грошової суми. У березні-квітні 2025 р. позивач та його дружина [PERSON] неодноразово звертались до поліції із заявами щодо неповернення спірного майна та документів на нього, про що свідчать копії матеріалів перевірок за вказаними зверненнями, які проводились відповідно до Закону України «Про звернення громадян». У зазначених матеріалах містяться пояснення відповідача від 13.04.2025, у яких він заперечував факт володіння належним позивачу обладнанням вказуючи, що все обладнання в орендованому ним приміщенні є його особистою власністю. За змістом довідки старшого дільничного офіцера поліції відділу поліції № 1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області від 01.05.2025 у подальшому відповідач визнав, що не повертає позивачу обладнання по причині невиконання ним усної домовленості про оплату в рівних частках орендної плати та податків у зв`зку зі здійсненням спільної діяльності з ремонту і обслуговування автомобілів. Даючи оцінку вимогам позову та наданим позивачем доказам, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів. Одним з основних конституційних прав людини є право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (стаття 41 Конституції України). Визначення права власності у його юридичному розумінні наведене у статті 316 ЦК України, відповідно до положень якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (статті 317, 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України). Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За загальним правилом, установленим частиною першою статті 334 цього Кодексу, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму(стаття 655 ЦК України). ЦК України встановлює обов`язкову письмову форму та вимогу про нотаріальне посвідчення лише договорів купівлі-продажу нерухомого майна (стаття 657), а форма договорів купівлі-продажу іншого товару законом не встановлена. За принципом змагальності цивільного судочинства кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення і щодо яких у учасників справи виникає спір (статті 12, 76-82 ЦПК України). У розглядуваній справі доказами належності позивачу спірного майна на праві власності є фактичні дані, які містяться в актах приймання-передачі товару. Відповідач посилається на те, що підписи позивача в актах приймання-передачі товару підроблені, проте ці доводи не заслуговують на увагу, оскількиналежність спірного майна позивачу відповідач не оспорює та жодних доказів фальшивості актів приймання-передачі товару ним не надано. За обставинами справи установлено, що позивач добровільно передав спірне майно у володіння відповідача, а відтак з огляду на зміст права власності відповідач мав право здійснювати цю правомочність за згодою позивача, проте з моменту одержання вимоги останнього про повернення майна законні підстави для володіння відповідачем спірним майном відпали. Факти звернень позивача до поліції та результати розгляду зазначених звернень доводять, що відповідач відмовився виконати вимогу позивача про повернення спірного майна, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. У нормах статей 15, 16 ЦК України та статті 4 ЦПК України закріплене право кожного на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України). Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Правовою підставою вимог позивача є положення статті 387 ЦК України, яка надає власнику право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У цивілістичній науці цей спосіб захисту права власності отримав назву «віндикація». Згідно з усталеною судовою практикою підставою віндикаційного позову є факти, які доводять, що власник (титульний володілець) фактично позбавлений можливості володіти й користуватись належним йому майном внаслідок незаконного вибуття цього майна з його володіння. Особливостями такого позову є відсутність між позивачем та відповідачем зобов`язально-правових відносин щодо спірного майна,індивідуальна визначеність такого майна та його існування на момент пред`явлення позову. Як зазначено вище, за результатами оцінки наданих позивачем доказів знайшли своє підтвердження факти належності йому індивідуально визначеного обладнання для авторемонтних (шиномонтажних) робіт згідно з наведеним у позовній заяві переліком, незаконне володіння цим майном відповідачем (з моменту пред`явлення йому вимоги про повернення майна) та збереження майна в натурі на момент пред`явлення позову. Докази, які б свідчили про наявність між сторонами зобов`язально-правових відносин щодо спірного майна, в матеріалах справи відсутні. Зважаючи на викладене, вимоги [PERSON] про повернення обладнання із незаконного володіння [PERSON] суд визнає обґрунтованими та задовольняє їх. З урахуванням факту тривалої протиправної поведінки відповідача у спірних правовідносинах та відсутності механізму примусового рішення суду про витребування рухомого майна у Законі України «Про виконавче провадження» суд вбачає підстави для встановлення способу виконання даного рішення, відповідно до якого на виконання рішення суду про витребування майна слід вилучити зазначені в резолютивній частині рішення предмети у відповідача та передати їх позивачу. Що стосується вимог про витребування витратних матеріалів (мастила для пневматичного інструменту та мастила гідравлічного), то у їх задоволенні суд відмовляє, оскільки такі речі за своїми властивостями знищуються внаслідок одноразового їх використання, а з огляду на те, що відповідач впродовж року за згодою позивача володів спірним майном, наявні достатні підстави вважати, що витратні матеріали були спожиті. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У розглядуваній справі позивач заявив вимоги на суму 182 599 грн та оплатив позовну заяву судовим збором в розмірі 1 826 грн. Отже ураховуючи, що позов задоволено на 180 723,47 грн, тобто на 99/100 частин від заявлених вимог (180 723,47х100/182 599), на відповідача слід покласти судовий збір в розмірі 1 782,89 грн.(1 826х99%). На підставі викладеного,

Outcome: partial