Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , а також встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на повному утриманні [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . На обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що 30.09.1994 вона уклала шлюб з [PERSON] , від якого вони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 17.11.2000 шлюб між заявником та [PERSON] був розірваний, але 14.06.2008 заявник разом з [PERSON] повторно уклала шлюб. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.05.2019, яке набрало законної сили 15.06.2019, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Але після розірвання шлюбу фактично [PERSON] залишився проживати разом із заявником та синами за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживав за цією адресою без реєстрації до 01.03.2022. Після введення воєнного стану, з 01.03.2022 [PERSON] був мобілізований та проходив службу у Військовій частині [NUMBER] ( [INFO] ). Згідно витягу з наказу командира Військової частини [NUMBER] від 28.03.2025 N91 солдат [PERSON] вважається зниклим безвісті у зв`язку зі збройним конфліктом (копія наказу додається). Починаючи з травня 2022 року [PERSON] перераховував заявниці на карту кошти, що підтверджується випискою по надходженню на картку в АТ КБ «ПриватБанк» коштів. Встановлення фактів, що мають юридичне значення потрібно заявнику для подальшого отримання пенсії по втраті годувальника та інших виплат, як дружині зниклого безвісті військовослужбовця ЗСУ. Приймаючи до уваги, що допомога [PERSON] заявнику після його мобілізації була постійною та єдиним джерелом її доходу протягом 2022 року (розмір допомоги за 2022 рік був вдвічі більшим за отриманий заявницею дохід (згідно декларації за 2023 рік дохід за 2022 рік склав 153 599 грн, тоді як чоловік перерахував заявниці за 2022 рік - 291429 грн 16 коп.), а в 2024, 2025 роках його допомога мала регулярний постійний характер та не дивлячись на те, що заявниця була працевлаштована, ця допомога була більша ніж її місячний дохід, заявник вважає, що наявні підстави для встановлення факту її перебування на повному утриманні [PERSON] . Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 03 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 17 липня 2025 року до суду надійшли заперечення заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у яких представник Кібка А.А. зазначає, що заявником не надано належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів на підтвердження доводів про те, що вона після розірвання шлюбу відповідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16.05.2019, яке набрало законної сили 15.06.2019, по день мобілізації з 01.03.2022 року [PERSON] проживав однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрацію шлюбу та перебування на повному утриманні. Зазначає, що [PERSON] не надано належних, достовірних доказів на підтвердження доводів про те, що після мобілізації від 01.03.2022 [PERSON] по 25.03.2025 по день його визнання безвісти зниклого вони проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрацію шлюбу, перебування на повному утриманні. Утримання полягає не тільки в грошовій допомозі, а також у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Окрім того, факт спільного проживання та перебування на повному утриманні не може бути підтвердженим лише численними фотографіями, зробленими у різні часи, витягом з телефонних дзвінків та перерахування коштів на картку. Також звертає увагу суду, що 20.01.2007 [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з [PERSON] та синами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в його паспорті. 21.07.2015 [PERSON] знявся з реєстраційного обліку та 31.07.2015 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в його паспорті. Отже можна зробити висновок, що [PERSON] після розірвання шлюбу із заявником виконував свої батьківські обов`язки, але ні як не підтверджує факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на повному утриманні. У законодавстві про пенсійне забезпечення ясно й однозначно визначено, що право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім`єю без шлюбу, не належать. Відповідно до зазначеного, заявниця при встановленні факту перебування на утриманні або ж проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не буде мати права на призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до Закону N2262. 20 серпня 2025 року до суду надійшли письмові пояснення Міністерства оборони України, у яких представник [PERSON] зазначає, що заявником не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували належність її до категорії непрацездатних осіб, які мають право отримання пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". З травня 2025 [PERSON] на карту АТ КБ «ПриватБанк» перераховуються кошти від Військової частини [NUMBER] , з призначенням платежу «виплати депонованого грошового забезпечення та додаткової винагороди безвісті зниклого [PERSON] по заяві колишньої дружини» та «виплата матеріальної допомоги безвісті зниклого [PERSON] по заяві колишньої дружини», загальний розмір виплати становить 46 060 грн 53коп. - це виплата грошового забезпечення її чоловіка, яка перераховується заявниці як законному представнику неповнолітнього сина. Тобто, можна зробити висновок, що грошові кошті, які перераховувалися на картковий рахунок заявника зниклим безвісти [PERSON] були призначені для утримання неповнолітнього сина. Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з метою можливості отримання пільг передбачених законом. Тобто вбачається, що встановлення судом факту прямо пов`язано з подальшим вирішення спору про право між заявницею та іншими членами сім`ї [PERSON] , на отримання нею частини грошового забезпечення, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 315 ЦПК України. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 21 серпня 2025 року витребовано у ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ПО НОВОКОДАЦЬКОМУ ТА ЧЕЧЕЛІВСЬКОМУ РАЙОНАХ У МІСТІ ДНІПРІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА) наступні відомості з Державного реєстру актів цивільного стану громадян: актовий запис про шлюб, актовий запис про розірвання шлюбу, якщо такі є, щодо [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; актові записи про народження дітей у громадянина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за наявності таких даних; актові записи про матір та батька громадянина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за наявності таких даних. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 21 жовтня 2025 року залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб батьків [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 21 жовтня 2025 року витребувано з Державної міграційної служби України відомості про зареєстроване місце проживання або перебування [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про слухання справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , представники заінтересованих осіб військової частини [NUMBER] , Міністерства оборони України, про слухання справи повідомлені належним чином, до судового засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань не подавали. Суд, вислухавши представника заявника [PERSON] , свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини. Заявник з 30 вересня 1994 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , який 11 листопада 2000 року було розірвано (а.с.14 зворотна сторона, 136-137). Від даного шлюбу у заявника та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.15 зворотна сторона). [INFO] у заявника та [PERSON] народився ще один син [PERSON] (а.с.16 зворотна сторона). 14 червня 2008 року заявник та [PERSON] знову уклали шлюб, який рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16 травня 2019 року було розірвано (а.с.16,17,140). З 29 грудня 2009 року заявник зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10-12). [PERSON] з 20 січня 2007 року по 21 липня 2015 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та з 31 липня 2015 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12 зворотна сторона-13 зворотна сторона,185). Заявник та [PERSON] в іншому шлюбі не перебували та інших дітей не мають (а.с.136-149, 152-156). 01 березня 2022 року [PERSON] був мобілізований та проходив службу у Військовій частині [NUMBER] (а.с.24-25, 168). Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 28 березня 2025 року №91 солдат [PERSON] вважається зниклим безвісти у зв`язку зі збройним конфліктом (а.с.23 зворотна сторона). У період з 25 травня 2022 року по березень 2025 року [PERSON] перерахував на банківський рахунок заявника грошові кошти у таких розмірах: 25.05.2022 - 10000 грн, 29.05.2022 - 50025,01 грн, 26.06.2022 - 20026,03 грн, 09.07.2022 - 30024,02 грн, 25.07.2022 - 10025,06 грн, 29.07.2022 - 30024,02 грн, 07.09.2022 - 20050 грн, 08.09.2022 - 10050 грн, 16.09.2022 - 10050 грн, 16.09.2022 - 40050 грн, 18.10.2022 - 502,51 грн, 25.10.2022 - 10050 грн, 21.11.2022 - 50050 грн, 20.12.2024 - 5025,13 грн, 26.12.2024 - 15050 грн, 10050 грн, 5025,13 грн, 25.01.2025 - 10050 грн, 09.02.2025 - 10050 грн, 16.02.2025 - 10050 грн, 25.02.2025 - 20050 грн, 05.03.2025 - 20050 грн, 21.03.2025 - 10050 грн, 21.03.2025 - 6030,15 грн (а.с.41-46). Заявник у 2020 році з січня 2020 року по 26.02.2020 працювала в УСЗН Гуляйпільської РДА, з 07.07.2020 - у ТОВ «АГРАРНИЙ ДІМ», з 10.05.2023 по 23.02.24 - у Правобережному УСЗН ДМР, з 11.03.2024 - у Дніпропетровському обласному центрі зайнятості. Крім того, заявник з січня 2020 року по серпень 2025 року, окрім заробітної плати, отримувала соціальні виплати, благодійну, у тому числі, гуманітарну допомогу, дохід від надання земельної ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис. Так у травні 2020 року заявником отримано заробітну плату у розмірі 12392,25 грн, у березні 2020 року - 21911,58 грн, у квітні 2020 року - 22410,05 грн, у січні 2021 року - 7420 грн, у лютому 2021 року - 7500 грн, у березні 2021 року - 7935 грн, у квітні 2021 року - 8400 грн, у травні 2021 року - 8400 грн, у червні 2021 року - 12117,84 грн, у липні 2021 року - 5728 грн, у серпні 2021 року - 8400 грн, у вересні 2021 року - 9660 грн, у жовтні 2021 року - 7654,50 грн, у листопаді 2021 року - 9650 грн, у грудні 2021 року - 8335,75 грн, у травні 2023 року - 8034,78 грн, у червні 2023 року - 11550 грн, у липні 2023 року - 14300 грн, у серпні 2023 року - 14850 грн, у вересні 2023 року - 14121,45 грн, у жовтні 2023 року - 26400,70 грн, у листопаді 2023 року - 33052,56 грн, у грудні 2023 року - 9795,23 грн, у січні 2024 року - 13387,22 грн, у лютому 2024 року - 10531,40 грн, у березні 2024 року - 8492,86 грн, у квітні 2024 року - 13550,91 грн, у травні 2024 року - 15660 грн, у червні 2024 року - 16240 грн, у липні 2024 року - 16820 грн, у серпні 2024 року - 23882,66 грн, у вересні 2024 року - 41307,80 грн, у жовтні 2024 року - 18646,41 грн, листопаді 18404,14 грн, у грудні 2024 року - 20166,35 грн, у січні 2025 року - 21338,35 грн, у лютому 2025 року - 17918,27 грн, у березні 2025 року - 17929,04 грн, у квітні 2025 року - 39717,36 грн (а.с.161-167). [PERSON] за період з 1 кварталу 2020 року по 01 березня 2022 року будь-яких доходів не мав та з квітня 2022 року по серпень 2025 року отримував виплати військовослужбовця (а.с.168-169). Відповідно до копій декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, 2023 рік 2024 рік заявник не зазначала [PERSON] членом своєї сім`ї (а.с.28-40). У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він є сином заявника та [PERSON] та йому відомо, що батьки офіційно розлучилися у 2015 році, але фактично продовжували проживати разом однією сім`єю до 24 лютого 2022 року, оскільки потім батько пішов служити добровольцем і тільки через це вони припинили проживати разом. Коли батько перебував у відпустці, то він приїжджав до м. Дніпра і батьки знову жили разом. Також свідок [PERSON] повідомив, що матір завжди отримувала мінімальну заробітну плату, в той час як батько мав більший дохід, без фінансової підтримки батька матері було б дуже важко. Вирішуючи заяву в частині встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу судом ураховуються такі обставини. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно пункту п`ятого частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України). Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі N 587/302/16 (провадження N 61-18522св18) Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Однак заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів її проживання з [PERSON] . Також суд звертає увагу, що відповідно до наданих заявником копій декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, 2023 рік 2024 рік вона не зазначає [PERSON] членом свої сім`ї (а.с.28-40). Покази свідка [PERSON] судом до уваги не приймаються, оскільки він є сином заявника та заінтересованою особою. Надані заявником фото самі по собі без надання суду інших належних та допустимих доказів також не доводять факт проживання заявника з [PERSON] . Надана заявником роздруківка історії дзвінків за 08,09 та 24 березня також не є належним та допустимим доказом, оскільки з неї неможливо встановити між якими абонентами відбувалися такі вхідні та вихідні дзвінки та в якому році. Копія акту 02 червня 2025 року, відповідно до якого [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] своїми підписали засвідчили, що в будинку [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: заявник, [PERSON] , [PERSON] , а також з 2007 року по 01 березня 2022 року фактично проживав без реєстрації [PERSON] , також не може бути взято судом до уваги. Такий акт складено у простій письмовій формі, щодо допиту осіб, які підписали такий акт, як свідків заявник та її представник клопотання не заявляли (а.с.18). Судом було роз`яснено представнику заявника можливість заявити клопотання про додатковий допит інших свідків, окрім сина заявника, але представник заявника своїми процесуальними правами розпорядилася на власний розсуд на відповідно клопотання не заявила. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] з 31 липня 2015 року був зареєстрований за іншою, аніж заявник адресою, рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 16 травня 2019 року шлюб між заявником та [PERSON] розірвано, а жодних належних та допустимих доказів спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу, тобто ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла тощо, суду не надано, заява про встановлення спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу задоволенню не підлягає. Та обставина, що [PERSON] періодично з 2022 року по 2025 рік перераховував заявнику суми коштів не свідчить про ту обставину, що вони після розірвання шлюбу продовжували проживати однією як чоловік та жінка без шлюбу. Вирішуючи заяву в частині встановлення факту перебування заявника на утриманні судом ураховуються такі обставини. Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - це чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. За положеннями частини другої статті 9 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та іншими актами законодавства України. Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, що під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, що перебуває з суб`єктом права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони; веденням з ним спільного господарства. Такі ознаки (вимоги) застосовуються диференційовано при конкретному визначенні членів сім`ї, які мають право на названі пільги. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Щодо них ознака (вимога) ведення спільного господарства з суб`єктом права на пільги в оплаті користування житлом і комунальними послугами застосовується лише у передбачених законом випадках. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Членами сім`ї військовослужбовця можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб`єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому отримання особою інших виплат не може бути перешкодою для визнання факту перебування її на утриманні. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Відповідно до приписів статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Надані заявником докази, у тому числі з урахуванням не доведення факту спільного проживання заявника з [PERSON] , не доводять факту її перебування на утриманні [PERSON] . Заявник є особою працездатного віку та з довідки про її доходи убачається, що вона у період з 2020 року по четвертий квартал 2025 року отримувала доходи у виді заробітної плати, соціальних виплат, благодійної, у тому числі, гуманітарної допомоги, дохід від надання земельної ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис (а.с.161-167). Такі докази підтверджують розмір її щомісячного доходу та слугують підставою для висновку про те, що доходи заявника є сталими та виплачуються щомісяця. Так у травні 2020 року заявником отримано заробітну плату у розмірі 12392,25 грн, у березні 2020 року - 21911,58 грн, у квітні 2020 року - 22410,05 грн, у січні 2021 року - 7420 грн, у лютому 2021 року - 7500 грн, у березні 2021 року - 7935 грн, у квітні 2021 року - 8400 грн, у травні 2021 року - 8400 грн, у червні 2021 року - 12117,84 грн, у липні 2021 року - 5728 грн, у серпні 2021 року - 8400 грн, у вересні 2021 року - 9660 грн, у жовтні 2021 року - 7654,50 грн, у листопаді 2021 року - 9650 грн, у грудні 2021 року - 8335,75 грн, у травні 2023 року - 8034,78 грн, у червні 2023 року - 11550 грн, у липні 2023 року - 14300 грн, у серпні 2023 року - 14850 грн, у вересні 2023 року - 14121,45 грн, у жовтні 2023 року - 26400,70 грн, у листопаді 2023 року - 33052,56 грн, у грудні 2023 року - 9795,23 грн, у січні 2024 року - 13387,22 грн, у лютому 2024 року - 10531,40 грн, у березні 2024 року - 8492,86 грн, у квітні 2024 року - 13550,91 грн, у травні 2024 року - 15660 грн, у червні 2024 року - 16240 грн, у липні 2024 року - 16820 грн, у серпні 2024 року - 23882,66 грн, у вересні 2024 року - 41307,80 грн, у жовтні 2024 року - 18646,41 грн, листопаді 18404,14 грн, у грудні 2024 року - 20166,35 грн, у січні 2025 року - 21338,35 грн, у лютому 2025 року - 17918,27 грн, у березні 2025 року - 17929,04 грн, у квітні 2025 року - 39717,36 грн (а.с.161-167). Разом цим, судом ураховується, що [PERSON] у період з 1 кварталу 2020 року до 01 березня 2022 року взагалі не був працевлаштованим та відповідно заявник, яка маючи постійне місце роботи та відповідні доходи, ніяк не могла бути на утриманні у [PERSON] (а.с.168-169). Та обставина, що заявник протягом 2022 року не була працевлаштована також не свідчить про те, що вона перебувала на утриманні [PERSON] . [PERSON] дійсно перераховував заявнику у період з 25 травня 2022 року по березень 2025 року грошові кошти, але твердження про те, що такі кошти були перераховані на утримання заявника, ураховуючи, що він не був членом її сім`ї, є очевидно надуманими. Суд звертає увагу, що у заявника та [PERSON] є неповнолітній син [PERSON] та саме як законний представник якого заявник отримала у травні 2025 року виплату грошового забезпечення [PERSON] (а.с.41). Належних та допустимих доказів того, що з 25 травня 2022 року по березень 2025 року [PERSON] перераховував на банківський рахунок заявника грошові кошти були на її утримання, а не на утримання їх спільного неповнолітнього сина, суду не надано. Отже, суд приходить до висновку, що заявник не надала доказів того, що [PERSON] утримував її, надавав їй постійну, систематичну допомогу, яка була б для неї основним джерелом засобів до існування, а тому у задоволенні її вимог слід відмовити. З огляду на викладене у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та перебування на повному утриманні слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed