Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява подана через систему «Електронний суд» представником позивача адвокатом Левченко Марією Миколаївною. З позовної заяви вбачається, що між сторонами було укладено шлюб. Від цього шлюбу сторони малолітніх чи неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що сімейні стосунки не склалися, вони припинилися внаслідок відсутності взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. Повністю припинено ведення спільного господарства та спільне проживання. Намірів зберегти шлюб не мають, однак відповідач не згідний розірвати шлюб через органи ДРАЦС. У зв`язку з викладеним позивач просить розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою судді відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.178-180, 191, 193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином, протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) сторін до суду не подав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив такі обтавини. Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві 12.09.2018 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 2105. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.09.2018 серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] . З позовної заяви не вбачається, що між сторонами наявні спори про поділ майна. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечень до суду не подав. Суд дійшов висновку, що сторони примиритися бажання не виявили. Ураховуючи викладене, суд уважає, що дана сім`я фактично розпалася, шлюб існує лише юридично. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, тому шлюб слід розірвати. За таких обставин позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо зміни прізвища позивача на дошлюбне прізвище суд зазначає таке. Положеннями ст. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Відповідно до змісту частин 1, 2 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація зміни імені (прізвища, власного імені, по батькові) проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою фізичної особи, яка досягла віку, встановленого законом, за місцем її проживання за наявності в архівах відділів державної реєстрації актів цивільного стану відповідних актових записів цивільного стану та відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян. При цьому відсутня вимога законодавства щодо необхідності вирішення судом питання щодо відновлення дошлюбного прізвища. Тому суд не вирішує питання щодо відновлення дошлюбного прізвища позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Указаний позов надійшов до суду через систему "Електронний суд". Згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відтак, при зверненні до суду позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 968,96 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 968,96 грн. Решта судового збору у розмірі 242,24 грн підлягає поверненню позивачу за її клопотанням, як такий, що внесений у більшому розмірі, ніж встановлено законом відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір». На даний час відсутнє клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору, тому судом не вирішується.

Outcome: approved