Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

04 вересня 2025 року позивач [PERSON] ( далі-позивач)звернулась до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА»\~(далі-ПрАТ «СУХА БАЛКА») про стягнення моральної шкоди у зв`язку з профзахворюванням. В обґрунтування позову зазначила, що [PERSON] понад 10 років, а саме з 14.10.2013 року по 26.06.2024 року працювала на дробильно-сортувальній фабриці шахти Ювілейна ПрАТ «СУХА БАЛКА» за професіями: з 14.10.2013 року по 17.10.2017 рік - машиніст конвеєра, з 17.10.2017 року по 26.06.2024 рік грохотником. Тривалий стаж роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу призвели до стійкої втрати її професійної працездатності та професійного захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з синдромами церебрально-переферичної ангідистонії, ускладненої гіпертонічною хворобою ІІ стадії, у поєднанні з полірадикулопатією, переважно на попереково-крижовому рівні (L5, S1); з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних суглобів R1 (ПФ першого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кістей RIІ та трофічними порушеннями на кистях. Хронічний (пиловий бронхіт першої стадії. Пневмофіброз. Легенева недостатність другого ступеня. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання затвердженого 10.04.2025 року професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на дробильно-сортувальній фабриці шахти Ювілейна грохотником з 17.10.2017 року по 26.06.2024 року, [PERSON] стежила за роботою грохотів, сит та іншого устаткування в зоні обслуговування, рівномірним подаванням та розподілом матеріалу на грохоти, сита, живильники, конвеєри, проходженням підрешітного та надрешітного матеріалу в наступне устаткування Вилучала сторонні предмети. Контролювала якість грохочення. Внаслідок недосконалості технології збагачення руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавління та режимів експлуатації гірничозбагачувального устаткування, підпадала під вплив підвищених концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії повітрі робочої зони та загальної вібрації. Згідно з медичним висновком Лікарсько-експертної комісії від 19.03.2025 року № 11/94 підставою для встановлення професійних захворювань також послужив профмаршрут: з 14.10.2013 року по 17.10.2017 року машиніст конвеєра шахти Ювілейна ПрАТ «СУХА БАЛКА». Причиною виникнення захворювання стали: вібрація загальна еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 7,8-10,8 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації», та складав 57,8-60,8 дБ при ҐГДР 50 дБ; аерозоль переважно фібро генної дії концентрація кремнію діоксиду кристалічного при вмісті в пилу від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму в 1,925 рази згідно «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони» і склала 3,85мг/м3 при ГДК 2.0мг/м3. Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 14.08.2025 року № 125/25/1402/Р позивачу первинно визначено стійку втрату професійної працездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 65% безстроково та первинно встановлено 3-тю групу інвалідності. У зв`язку з професійним захворюванням та втратою працездатності змінився образ та якість життя позивача. [PERSON] постійно відчуває виражений біль в попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в обидві ноги, по задньо-бокових поверхнях стегон до рівня колінних суглобів, який посилюється під час фізичних навантажень, біль та обмеження біль та обмеження об`єму рухів в колінних суглобах, оніміння кистей рук, труднощі при ходьбі, запаморочення, часті головні болі, постійний шум у вухах, зниження пам`яті, порушення сну, загальну слабкість, задишку навіть при незначному фізичному навантаженні, кашель сухий, іноді з виділенням мокротиння, важкість у грудній клітині, втому. Такий стан здоров`я не дає позивачу можливості спокійно спати вночі, займатись фізичною роботою, улюбленими справами, відчувати повний смак життя, не зважаючи на те, що їй ще не виповнилось 54 років, відчуває себе старою і хворою людиною. Відповідно до наданих рекомендацій які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю має обмеження до самообслуговування, пересування, здобуття освіти, трудової діяльності, встановлено потребу в протезах на грудний, поперековий, крижовий відділ хребта, отримання реабілітаційної допомоги, санаторно-курортному лікуванні. Позивач [PERSON] вважає, що розмір моральної шкоди, який має бути стягнуто з відповідач на його користь має становити 550\~000,00 грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб. Ухвалою судді від 19 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. Представник відповідача адвокат Заклецький В.В. скористався правом подання відзиву, у якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з тим, що вимоги позивача є незаконними та необґрунтованими. Звернув увагу суду, що робота на гірничо добудовному підприємстві обумовлена наявністю шкідливих виробничих факторів, усунути які неможливо з об`єктивних причин, порядок та вимоги щодо роботи в шкідливих умовах регламентовані законодавчо і компенсуються пільгами. Підприємство відповідача не приховувало важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці, при укладанні трудового договору був повідомлений про наявність на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі їх наслідки впливу на здоров`я. Факт втрати позивачем професійної працездатності не призводить до відшкодування моральної шкоди, оскільки він погашається відшкодуванням втраченого заробітку або відповідної її частини, відшкодуванням позивачу витрат на медичну та соціальну допомогу, виплати одноразової допомоги, яка забезпечує фінансову можливість для соціальної реабілітації. Причиною виникнення у позивача професійного захворювання є незастосування ним у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту, не зважаючи на забезпечення ними в повному обсязі. Крім того, позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсацію за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства, при цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Не доведено позивачем і факт перенесення нею моральних страждань, довідка МСЕК надана позивачем лише встановлює ступень втрати працездатності. Розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності і справедливості. Позивач до судового засіданні не з`явився ,про час та дату розгляду справи його було повідомлено, надала заяву у які просила розглядати справу за її відсутності. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог по підставах викладених у запереченні на позов. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно положень до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з підприємством ПрАТ «СУХА БАЛКА» (раніше ВАТ «СУХА БАЛКА») з 14.10.2013 року по 17.10.2017 рік машиністом конвеєра; з 17.10.2017 року по 26.06.2024 рік -грохотником. Звільнена з підприємства 26.06.2024 року за власним бажанням по виходу на пенсію за віком ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книги позивача [NUMBER] . Згідно інформаційної довідки про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) № ПС/3.1/84-25 від 02.01.2025 року , п. 6 стаж роботи загальний 18 років 08 місяців, в даному цеху (дільниці) 10 років 08 місяців, за даною професією 6 років 08 місяців 10 днів. Пунктом 8 вказаної довідки визначено, що позивач працюючи грохотником спостерігала за роботою грохотів, сит та іншого обладнання в зоні обслуговування, рівномірним надходженням і розподілом матеріалу на грохоти, сита, живильники, транспортери, виконувала розбивку великих шматків породи, видалення сторонніх предметів, чистку та змащування устаткування. Працюючи машиніст ом конвеєра виконування керування конвеєрами, елеваторами, шнеками, приводною станцією конвеєра, видаляла з конвеєрної стрічки сторонні предмети, прибирала гірничу масу, що просипалась та інше. Згідно п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.04.2025 року, висновок про наявність шкідливих мумов праці: умови праці грохотника дільниці № 30 шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» відносяться: по рівню вібрації до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за вмістом аерозолів переважно фібро генної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); по рівню шуму до 3 класу 3 ступеню (шкідливі); по важкості праці - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); по напруженості праці до 2 класу (допустимі); за показниками мікроклімату до 2 класу ( допустимі). Загальна оцінка : умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня (шкідливі). Виходячи з п.18 вказаного Акту встановлено, що причинами виникнення професійного захворювання позивача слугували наступні чинники: вібрація загальна : еквівалентний корегований рівень віброшвидкості на 7,8-10,8 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації», та складав 57,8-60,8 дБ при ҐГДР 50 дБ; аерозоль переважно фібро генної дії концентрація кремнію діоксиду кристалічного при вмісті в пилу від 10% до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму в 1,925 рази згідно «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони» і склала 3,85мг/м3 при ГДК 2.0мг/м3. Зі змісту п 20 Акту вбачається, що враховуючи роботу [PERSON] в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, неодноразову зміну керівництва, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти встановити неможливо. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 19.03.2025 року № 11/94 у [PERSON] встановлено захворюванні професійне. Висновок вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з синдромами церебрально-переферичної ангідистонії, ускладненої гіпертонічною хворобою ІІ стадії, у поєднанні з полірадикулопатією, переважно на попереково-крижовому рівні (L5, S1); з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних суглобів R1 (ПФ першого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кістей RIІ та трофічними порушеннями на кистях. Хронічний (пиловий бронхіт першої стадії. Пневмофіброз. Легенева недостатність другого ступеня. Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 125/25/1402/В від 14.08.2025 року було встановлено 3 групу інвалідності, основний діагноз впливи вібрації. Інвалідність встановлено не безстроково, дата повторного оцінювання 01.09.2026 року. Причина втрати професійної працездатності професійне захворювання, відсоток втрати професійної працездатності 65% встановлено з 10.04.2025 року. У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач зверталась до закладів медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з медичної картки стаціонарного хворого. З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки підставою виникнення професійного захворювання у позивача слугувало саме виконання ним трудових обов`язків значний період на підприємстві відповідача , а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачені ст. ст.153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частинами 1, 3 статті 13 Закону України «Про охорону праці» визначено: роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Суд відхиляє заперечення Відповідача в тій частині, що Позивач при прийнятті на роботу був попереджений про шкідливі умови праці, а також недоведеність факту завдання моральної шкоди, оскільки судом встановлено наявність у позивача професійного захворювання, що об`єктивно призвело до моральних страждань. Доводи представника відповідача щодо відсутності доказів вини відповідача суд також не приймає до уваги, оскільки судом встановлено, що Позивач працював тривалий час в шкідливих умовах праці на підприємстві Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», що спричинило виникнення в нього професійного захворювання, а отже існують обґрунтовані правові підстави для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди роботодавцем своєму працівнику, що отримав професійне захворювання. Суд зауважує, що, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї Позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності - 65 %, встановленням третьої групи інвалідності,у зв`язку із професійним захворюванням, періоду роботи у на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів з 14.10.2013 року по 26.06.2004 рік, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації у сумі 300\~000,00 гривень, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Вищезазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») та Практичною інструкцією по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженою Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 550\~000,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Крім того, відповідно до пп.\~А\~п.164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України(в редакції з 23 травня 2020 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Враховуючи викладене, доводи сторони відповідача щодо оподаткування суми моральної шкоди суд відхиляє, оскільки чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. В даному випадку предметом стягнення є сума відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, у зв`язку з чим зазначені відповідачем зміни до\~Податкового кодексу України\~не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми\~ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 3000,00 грн.

Outcome: partial