Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг теплопостачання за період з 01 грудня 2021 року по 01 лютого 2025 року в сумі 80772 грн 72 коп., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідачів нарахований індекс інфляції в розмірі 9559 грн 01 коп. та 3 % річних в сумі 2408 грн 45 коп. Всього просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку 92740 грн 18 коп. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 07 квітня 2025 року відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог до [PERSON] у зв`язку з її смертю. В частині позовних вимог до [PERSON] відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Після відкриття судом провадження у справі, позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог (а.с. 31). В цій заяві зазначив, що заборгованість відповідачами погашена в повному обсязі. Не сплаченими залишається лише індекс інфляції в розмірі 9559,01 грн, 3% річних у розмірі 2408,45 грн та судовий збір у розмірі 3028 грн. Тому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВП «Полтаватеплоенерго» індекс інфляції в розмірі 9559,01 грн, 3% річних у розмірі 2408,45 грн та судовий збір у розмірі 3028 грн. Відповідач [PERSON] надала відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечила (а.с. 44-48) У відзиві зазначила що заборгованість утворилась за період з грудня 2021 року по січень 2025 року. Відповідач [PERSON] , яка народилася [INFO] , на час виникнення заборгованості була неповнолітньою. [INFO] її мати, [PERSON] померла. Її борги також увійшли до складу спадщини. [PERSON] спадщину після матері прийняла. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років. Заборгованість, що виникла в тому числі за життя її матері, відповідачем була погашена в повному обсязі. За життя [PERSON] позивач з вимогами про стягнення 3% річних та інфляційних втрат до неї не звертався. Не звертався позивач з такими вимогами і до спадкоємців [PERSON] після її смерті. Відповідно, підстави для стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних відсутні. Тому відповідач просила суд в задоволенні позову відмовити. Не погодившись з доводами відповідача, викладеними у відзиві, позивач подав відповідь на відзив, у якій просив позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 71-73). Відповідач надала заперечення на відповідь на відзив, у якому в задоволенні позову просила відмовити (а.с.83-85). Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Пустяк А.В. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, в їх задоволенні просили відмовити. При цьому посилалися на обставини, викладені у відзиві на позов та запереченнях. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, що в засідання не з`явився. Заслухавши відповідача та її представника, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть\~солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. З часу набуття [PERSON] повноліття між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, позивач зазначав та надав докази того, що заборгованість виникла у період з 01 грудня 2021 року по 01 лютого 2025 року. Але після звернення позивача з позовом до суду відповідачем заборгованість була сплачена в повному обсязі, що підтверджується квитанціями про оплату (а.с.56 зворот, 57 зворот). Таким чином встановлено, що на час розгляду справи заборгованість відсутня. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача споживачі зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. Вирішуючи питання щодо наявності підстав для стягнення з [PERSON] індексу інфляції та 3% річних за весь період прострочення оплати послуг, суд виходить з наступного. Період, за який виникла заборгованість, що в подальшому сплачена відповідачем, - з 01 грудня 2021 року по 01 лютого 2025 року. [PERSON] , яка народилася [INFO] , на початок періоду, за який виникла заборгованість, була неповнолітньою та проживала з матір`ю, [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 02 серпня 2023 року (а.с. 54). Відповідно до ст. 30 Цивільного кодексу України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Згідно приписів ст. 32 ЦК України особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років має неповну цивільну дієздатність. Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу (самостійно вчиняти дрібні побутові правочини, здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом), фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку); 5) самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг. Таким чином, за період з 01 грудня 2021 року по 01 серпня 2023 року (період, коли [PERSON] ще була неповнолітня, та по день смерті її матері) обов`язок по оплаті комунальних послуг мала мати відповідача [PERSON] . За період з 02 серпня 2023 року по 28 січня 2024 року (період, коли [PERSON] ще була неповнолітня) обов`язок по оплаті комунальних послуг покладався на її законного представника, відомості щодо якого в матеріалах справи відсутні. І лише з 29 січня 2024 року у [PERSON] виник повний обсяг дієздатності, у зв`язку з чим вона відповідає за належне виконання зобов`язання. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 21 серпня 2024 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна [PERSON] є її дочка - [PERSON] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з квартири [ADDRESS] (а.с. 55). На виконання свого зобов`язання [PERSON] сплатила заборгованість за послуги теплопостачання в повному обсязі, в тому числі сплатила заборгованість спадкодавця. Як вже зазначав суд, згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник на вимогу\~кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Але за життя [PERSON] позивачем вимога про сплату боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних не пред`являлась. Тому у неї за життя не виник обов`язок сплатити 3% річних та інфляційних втрат позивача. Відповідно, такі зобов`язання не увійшли до спадщини. Після смерті [PERSON] , що сталася [INFO] і до набуття [PERSON] повноліття - до 29 січня 2024 року такі вимоги могли бути пред`явлені до її законного представника. Але у неповнолітньої особи такий обов`язок зі сплати інфляційних втрат та 3% річних відсутній, оскільки не охоплюється обсягом її дієздатності. Таким чином, відповідач [PERSON] зобов`язана на вимогу кредитора сплатити заборгованість з врахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 29 січня 2024 року, коли вона стала повнолітньою. Але надані до справи позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат не відповідають встановленим вище обставинам, а тому не приймаються судом. Так, за січень 2024 року, у якому відповідач стала повнолітньою, у неї виник обов`язок сплатити заборгованість за надані послуги у розмірі 1816,27 грн. Відповідачем у січні 2024 року сплачено 400 грн, відповідно заборгованість склала 1216,27 грн. Але позивачем інфляційні втрати та 3% річних обраховано не з 1216,27 грн, а з розміру заборгованості 72260,42 грн. Відповідно, за подальші місяці інфляційні втрати та 3% річних обраховано з розміру заборгованості, до якого включено і заборгованість спадкодавця. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Коректного розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, який би відповідав обставинам справи, за період з січня 2024 року позивач суду не надав. Відповідно, належних доказів на підтвердження даної обставини до справи не долучив. Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі за їх недоведеністю. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати покладаються на нього та відшкодуванню за рахунок позивача не підлягають. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed