Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.05.203\~звернулась до\~Ленінського районного\~суду м.\~Полтави з\~позовом до\~відповідача [PERSON] про визнання договорів дарування недійсними та прохає суд: - визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0,9256 га, кадастровий номер 5324087700:00:029:0057, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , цільове призначення і вид використання якої для ведення особистого селянського господарства, який укладено 07 вересня 2020 року між [PERSON] ( дарувальником ) та [PERSON] (обдаровуваним) та посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Тетяною Олексіївною, зареєстровано в реєстрі за №307; - визнати недійсним договір дарування нежитлового приміщення ( телятник ) 3 надбудовою,\~що находиться\~за адресою\~:\~ [ADDRESS] , який укладено 07 вересня 2020 року між [PERSON] ( дарувальником ) та [PERSON] ( обдаровуваним ) та посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Тетяною Олексіївною, зареєстровано в реєстрі за № 306; -\~визнати недійсним\~договір дарування\~ ідеальної\~частки у\~праві власності\~на нежитлову\~будівлю -\~свинарник з\~артскважиною літ.\~А,\~загальною площею\~909.2\~кв.м.,\~що знаходиться\~за адресою\~:\~ [ADDRESS] ,\~який укладено\~27\~вересня 2022\~року між\~ [PERSON] (\~дарувальником )\~та [PERSON] \~(обдаровуваним)\~та посвідчено\~приватним нотаріусом Полтавського районного\~нотаріального округу\~Москівець Володимиром Андрійовичем, зареєстровано в реєстрі за №1811. В обґрунтування позовних вимог вказала, що 23.01.2008 з відповідачем уклала шлюб, шлюбні відносини з часом ставали все гірші. У серпні 2020 року відповідач висунув умову, що якщо позивач не передасть йому за договором дарування у власність майно, яким володіє, то це врятує стосунки і залишаться разом однією сім`єю, що спричинило у позивача дуже сильні душевні страждання. Зазначає, що оскільки укладання договору дарування було єдиною можливістю врятувати родину, то 07.09.2020 уклала з чоловіком два договори дарування, за якими передала йому у власність нерухоме майно, що підтверджується договорами дарування від 07.09.2020, реєстраційні номери яких №306 та №307, які були посвідчені приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Т.О. За договорами передала у власність чоловіка нежитлове приміщення (телятник) з надбудовою,літ. А-2,що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 2586,4 кв. м., складові частини об`єкта нерухомого майна : вигрібна яма №1, огорожа №2.3.;2) та земельну ділянку площею 0,9256 га, кадастровий номер якої 5324087700:00:029:0057, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Гора, Щербанівська с/рада, цільове призначення і вид використання якої для ведення особистого селянського господарства. Позивач вказує, що була змушена піти на умови відповідача, усвідомлюючи свої дії під впливом обставин на вкрай не вигідних для неї умовах, все ж зробила цей крок, задля збереження родини. Договори дарування укладалися всупереч її внутрішній волі і не внаслідок вільного\~волевиявлення, про що свідчить те, що якщо б відповідач не тиснув , не погрожував та не висував таких умов, ніколи б цього не зробила. У серпні\~2022\~року відповідач\~зробив пропозицію,\~знов висунувши\~умову,\~про передачу\~нерухомого майна\~йому у\~дарунок,\~пообіцявши одружитися\~та більше\~ніколи не\~покидати родину.\~Посилається на\~те,\~що перебувала\~в дуже\~важкому психологічно-емоційному\~стані,\~але вмовляння\~та обіцянки колишнього\~чоловіка змусили\~погодитися на\~ці умови,\~задля відновлення родини. 10.08.2022 позивач та відповідач вдруге одружилися. З цього моменту відповідач щодня тиснув щодо домовленості, оформлення договору дарування на нерухоме майно, що належало позивачу. 27.09.2022\~задля збереження\~родини позивач\~знову була\~вимушена піти\~на умови\~чоловіка та\~передати йому\~у дарунок\~ ідеальну\~частку у\~праві власності\~на нежитлову\~будівлю -\~свинарник з\~артскважиною літ.\~А,\~загальною площею\~909.2\~кв.м.\~,\~що знаходиться\~за адресою: [ADDRESS] ,\~про що\~свідчить договір\~дарування від\~27.09.2022\~року,\~реєстровий №1811,\~який посвідчений\~приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівцем В.А. Зазначає, що усе майно, що подарувала відповідачу, дісталося їй від батьків. Оскільки під час укладання договорів волевиявлення не відповідало внутрішній волі пазивача та не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування, тому такі договори підлягають визнанню недійсним на підставі частини першої статті 233 ЦК України. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 08.05.2023 справу направлено за підсудністю до Полтавського районного суду Полтавської області. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області Гальченко О.О. від 06.06.2023 провадження по справі відкрито, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області Гальченко О.О. від 07.06.2023 вжито заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на нерухоме майно, а саме на: 1) нежитлове приміщення (телятник) з надбудовою, літ. А-2 загальною площею 2586,4 кв. м, складові частини об`єкта нерухомого майна : вигрібна яма №1 , огорожа №2,3, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі договору дарування від 07.09.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Тетяною Олексіївною та зареєстрованого в реєстрі за № 306 ; 2) \~ \~ \~ \~земельну ділянку площею 0,9256 га, кадастровий номер якої 5324087700:00:029:0057, що знаходиться за адресою: Полтавська обл., Полтавський район, с. Гора, с/рада Щербанівська , цільове призначення якої : для ведення особистого селянського господарства, яке належить [PERSON] на підставі договору дарування від 07.09.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Тетяною Олексіївною та зареєстрованого в реєстрі за № 307 ; 3) \~ \~ \~ \~нежитлову будівлю - свинарник з артскважиною літ.А, загальною площею 909,2 кв.м, розташований на земельній ділянці площею 0, 4174 га, кадастровий номер 5324087700:00:029:0057, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та 1/2 ідеальна частка у праві власності на який належить [PERSON] на підставі договору дарування від 27.09.2022, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Москівець Володимиром Андрійовичем та зареєстрованого в реєстрі за № 1811. До прийняття рішення по справі № 553/1111/23 заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження вищезазначеного нерухомого майна. 03.07.2023 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому прохав відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з необґрунтованістю, безпідставністю та закінченням строків позовної давності. Вказав, що твердження позивача, що застосовував до неї та дітей психологічне насилля є надуманим та таким, що вводить суд в оману. Також твердження позивача щодо того, що подарувала все належне їй майно, яке до того ж дісталося їй від батьків, не відповідають дійсності. Дане майно було придбане відповідачем за кошти, які отримав від підприємницької діяльності, але було зареєстроване на [PERSON] , яка за час шлюбу ніде не працювала. Батько [PERSON] [PERSON] , працював у відповідача як найманий працівник і ніколи не мав у власності зазначених у договорах дарування нерухомості та земельної ділянки, а тому не міг передати її своїй доньці. Зазначає, що за час шлюбу придбав та зареєстрував на позивача багато іншого майна, вказаний розподіл майна, в тому числі і дарування земельної ділянки та нежитлових приміщень, було зроблено по домовленості між сторонами, оскільки в судовому та нотаріальному порядку до цього часу майно не ділили. Вважає, що доводи позивача про те, що під час укладення договорів її волевиявлення не відповідало її внутрішній волі та не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором дарування, а тому такі договори підлягають визнанню недійсними на підставі ч.1 ст.233 ЦК України з одного боку не відповідають дійсності та є безпідставними, а з іншого є спробою тиснути в судовому порядку, з метою отримувати від відповідача грошові кошти щомісячно у бажаній позивачем сумі. Вказує, що в самих договорах дарування, позивач стверджувала та поставила свій особистий підпис про те, що її волевиявлення добровільне, не вчинене під примусом чи внаслідок збігу тяжких для неї обставин. Нотаріусами, які посвідчували ці договори, роз`яснювалися та уточнювалися ці питання до підписання договорів і відсутність будь-яких обставин, які б могли стати в подальшому причиною для визнання договорів дарування недійсними заперечувалися [PERSON] , як дарувальником, та підтверджено її підписами в договорах дарування. В позовній заяві та додатках до неї позивач не надала жодного належного та допустимого доказу того, що до та під час підписання договорів дарування існували будь-які тяжкі для неї обставини, чи вкрай невигідні умови, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позову (т.1, а.с.52-55). 26.07.2023 від представника відповідача [PERSON] адвоката Цимбалюка С.В. до суду надійшли заперечення, в яких вказує, що у пунктах 6, 14 договорів дарування від 07.09.2020 та від 27.09.2022 відповідно сторони підтвердили, що волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; цей договір не носить характеру мнимої та удаваної угоди, не приховує іншу угоду і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки. Посилається на те, що єдиною підставою, яка на думку позивача є свідченням вчинення оспорюваних правочинів на вкрай невигідних для себе умовах, тобто тяжку обставину, позивач вказує «задля збереження родини». Вказана «тяжка обставина» є надуманою позивачем в 2023 році, яка насправді переслідує мету створити для свого чоловіка бодай якісь неприємності. Саме ця «тяжка обставина» і зумовила звернення позивача до суду, але виникла ця обставина в 2023 році, тобто не в момент посвідчення оспорюваних правочинів. Також представник відповідача зазначає, що оскільки після припинення шлюбу в 2020 році у власності позивача [PERSON] залишилася квартира у м. Полтава, два житлових будинки та земельна ділянка під ними у місті Полтава, а також два транспорті засоби, то за попередньою домовленістю сторін, враховуючи наявність неповнолітніх дітей та з метою дотримання паритету у поділі спільного майна подружжя, позивач добровільно вирішила подарувати своєму чоловіку [PERSON] більш-менш рівноцінне майно, взамін того, що лишалося у її власності, та яке було потрібне відповідачу для здійснення власної господарської діяльності: нежитлове приміщення телятнику та земельну ділянку під ним. 05.08.2022 позивач [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] , яка була набута подружжям напередодні її звернення з позовом про розірвання шлюбу. Всі кошти від продажу квартири у розмірі 739 700 грн. позивач [PERSON] залишила собі та запропонувала відповідачу [PERSON] взамін половини належних йому коштів оформити на його ім`я належну їй 1/2 частину нежитлової будівлі свинарника, що і було зроблено 27.09.2022 у приватного нотаріуса Москівеця В.А. За хронологічною послідовністю дій позивача вбачається, що до суду з позовом про розірвання шлюбу вона звернулася 27.08.2020, а оспорювані два договори було укладено 07.09.2020, тобто у час, коли у суді вже був позов позивача про розірвання шлюбу. Тому відсутні підстави вважати, що цей правочин укладено саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах. Станом на момент нотаріального посвідчення договору дарування 1/2 частини свинарника від 27.09.2022, позивач [PERSON] в жодному разі не перебувала у тяжкому стані, викликаному необхідністю збереження сім`ї, адже лише місяць тому, як вона уклала повторний шлюб з відповідачем. Вказує, що позивач не довела, що за\~відсутності тяжкої обставини (розпад сім`ї) правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах, оскільки дійсною метою укладання оспорюваних правочинів є домовленості колишнього подружжя щодо поділу спільного сумісного майна саме в такий спосіб, а укладання позивачем [PERSON] договорів дарування не було викликано вкрай тяжким становищем позивача та умови оспорюваних договорів дарування не були вкрай невигідними для позивача (т.1, а.с. 68а-74). 01.08.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що усі твердження, які наводить відповідач у своєму відзиві є хибними та такими, що не відповідають дійсності (т.1, а.с. 107-108). Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області [PERSON] від 25.08.2023 підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Рішенням Вищої ради правосуддя №986/0/15-23 від 19.10.2023 суддя [PERSON] звільнена з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2023 справу передано судді Путрі О.Г. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 18.01.2024 справу прийнято до провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.02.2024 підготовче засідання по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 13.03.2025 позивач [PERSON] та її представник адвокат Мілевська І.А. позовні вимоги підтримали, прохали задовольнити, пославшись на підстави та обставини викладені в позові. В наступні судові засідання позивач не з`явилася, в подальшому її інтереси в суді представляла адвокат Мілевська І.А. Відповідач [PERSON] та його представники адвокати Остапенко І.О., Цимбалюк С.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав викладених у відзиві на позов. Представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу [PERSON] адвокат Курило Н.В. судовому засіданні 13.03.2025 вказала, що позов є безпідставним. 27.09.2022 року був укладений договір дарування між сторонами щодо 1/2 частки у праві власності на нежитлову будівлю - свинарник з артскважиною. Попередньо до укладення договору сторони звернулись на консультацію, отримали перелік документів, які необхідно надати для укладення договору, отримали складений текст документу для ознайомлення. Договір був прочитаний нотаріусом вслух, роз`яснений порядок. Сторони подали нотаріусу заяви, підписали текст договору на звичайному папері, який приєднаний до справи нотаріуса, копію якого приєднано до матеріалів справи, другий примірник, викладений на нотаріальному бланку, підписаний сторонами, отримали сторони для використання. До цього за відповідачем ще було оформлено право власності на іншу 1/2 частину на нежитлову\~будівлю у зв`язку з поділом майна подружжя. Ніякого тиску, примусу на одну чи іншу сторону нотаріус не помітив, сторони про це також не заявляли. 23.03.2025 від представника адвоката Курило Н.В. надійшла заява про подальший розгляд справи без її участі та без участі її довірителя приватного нотаріуса Москівця В.А. (т.2, а.с. 163). Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Т.О. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (т.2, а.с. 126). Допитаний в якості свідка [PERSON] - син сторін по справі, пояснив, що у 2023 році його батьки розлучилися через те, що у батька з`явилася інша жінка. До цього часу батьки проживали спільно, сварок у сім`ї не було. У 2020 році батьки формально розлучалися через проблеми з бізнесом, проте постійно проживали разом однією сім`єю. Під час укладення спірних договорів дарування нерухомого майна він особисто їздив з батьками до нотаріуса. Вказав, що мати добровільно подарувала нерухоме майно батькові, оскільки вони разом вирішили весь бізнес переоформити на батька. При цьому будь-якого тиску батько на матір не вчиняв. Повідомив, що у зв`язку з розлученням мати образилася на батька та саме через це у 2023 році прохала його, щоб допоміг їй відібрати у батька майно та сказав у суді неправду, бо так наказав зробити дід, проте він не погодився. Свідок [PERSON] - батько позивача [PERSON] пояснив, що у 2023 році донька йому розповіла, що під тиском подарувала нерухоме майно чоловікові [PERSON] . Раніше про обставини укладення договорів дарування нерухомого майна та розірвання шлюбу донька не повідомляла. Свідок [PERSON] пояснила, що є близькою подругою позивача [PERSON] , з якою дружить тривалий час. Зі слів позивача їй відомо, що під тиском чоловіка [PERSON] вона уклала цивільно-правові угоди. При цьому зазначила, що особисто не була присутня під час того, коли [PERSON] вчиняв тиск на [PERSON] . Заслухавши пояснення позивача, відповідача , їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України\~визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частиною першої статті\~15, частиною першою статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.12, ст.81ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою\~статті 76ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 78ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77\~ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша\~статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 23.01.2008 між сторонами укладено шлюб, який рішенням Ленінського районного суду від 21.10.2020 було розірвано (т.1, а.с. 90). 10.08.2022 між сторонами укладено повторний шлюб (т.1, а.с. 17). 07.09.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, зареєстрований в реєстрі за №306, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Т.О, за умовами якого [PERSON] безоплатно передала у власність [PERSON] нежитлове приміщення\~(телятник)\~з надбудовою,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] . (т.1, а.с. 25-26). Окрім того, 07.09.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, зареєстрований в реєстрі за №307, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Смоковенко Т.О., за умовами якого [PERSON] безоплатно передала у власність [PERSON] земельну ділянку,\~площею 0,9256\~га, кадастровий номер 5324087700:00:029:0057, що знаходиться за адресою : Полтавська область, Полтавський район, с. Гора, с/р Щербанівська, цільове призначення і вид використання якої для ведення особистого селянського господарства (т.1, а.с. 28-29). Зі змісту договорів дарування від 07.09.2020 за №306 та №307 вбачається, що дарувальник [PERSON] та обдаровуваний [PERSON] уклали вищезазначені договори, діючи свідомо і добровільно, розумно на власний розсуд, без будь-якого примусу як фізичного, так і психологічного, не порушуючи прав третіх осіб, бажаючи реального настання правових наслідків, обумовлених, обумовлених нижче, перебуваючи в здоровому розумі та ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій та

Outcome: dismissed