Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що відповідач [PERSON] та АТ «ОТП БАНК» 08 серпня 2012 року уклали договір споживчого кредиту №\~2000404282, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у сумі 10\~000 грн., а останній у свою чергу зобов`язався вчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним. 13.10.2023 року АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 13/10/23, у відповідності до якого позивач набув право вимоги за кредитними договорами, що існували на дату відступлення право вимоги, в т.ч. і відносно вищевказаного кредитного договору. Оскільки, [PERSON] на порушення умов договору, свої зобов`язання щодо своєчасного повернення отриманого кредиту та сплатити відсотків не виконує, за нею утворилася заборгованість на загальну суму 30\~803,53 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 23\~459 грн. 50 коп. та заборгованості за відсотками 7344 грн. 03 коп., яку позивач, як правонаступник АТ «ОТП БАНК», просив стягнути з неї, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 13 червня 2025 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В матеріалах справи міститься заява представниці позивача Москаленко М.С. про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи просила провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] будучі належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився без поважних причин, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням заяви представниці позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. За наведених обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно ч.8 ст.178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, слід зазначити про наступне. Судом встановлено, що 08 серпня 2012 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту №\~2000404282, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 10\~000 грн. Кредит надано [PERSON] для придбання будівельних матеріалів у магазині «Все для даху». Відповідно до п. 1.1. кредитного договору - загальний розмір кредиту складає 10\~200 грн., з яких: 10\~000 грн. на придбання будівельних матеріалів, а 200 грн. на придбання послуг зі страхування. Строк кредиту - 20 місяців, до 08 квітня 2014 року. Розмір процентної ставки 0,01 % річних. (а.с. 5-6). За обслуговування Кредиту Позичальник щомісяця, після закінчення строку дії визначеного цим Договором пільгового періоду, одночасно з погашенням суми Кредиту і процентами сплачує комісію, розмір якої зазначений у Графіку платежів (п.1.4.5. договору). (а.с. 5). 28\~серпня 2012\~року відповідачем\~ [PERSON] \~власноручно підписано\~опитувальний лист,\~договір про\~надання споживчого\~кредиту,\~графік платежів\~та інформаційний\~лист умов\~кредитування по\~продукту «Чило\~Пи». (зворот а.с. 7). Відповідно графіку платежів сума кредиту становить 10\~200 грн., строком на 20 місяців, зі сплатою процентної ставки 0,01 % у розмірі 0,89 грн. та комісії розміром 3,14 % (від суми кредиту щомісячно), яка становить 6405,60 грн. Відтак, загальна вартість кредиту згідно даного графіку становить 16\~606,49 грн. (а.с. 7). У відповідності до специфікації до кредитного договору №2000404282 банк гарантує перерахування суми 10\~000 грн. на придбання будівельних матеріалів згідно рахунку фактури на поточний рахунок магазину «Все для даху» ПП [PERSON] » (а.с.12). 13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 13/10/23, відповідно до якого АТ «ОТП Банк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується прийняти належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с.14-15). Згідно п.3.1 договору факторингу підписанням цього договору клієнт гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, зазначених у реєстрі боржників. З витягу з реєстру боржників №2 до Договору факторингу №13/10/23 від 13.10.2023 року слідує, що [PERSON] є боржником за кредитним договором №2000404282 та за нею рахується заборгованість на загальну суму 30\~803,53 грн. (а.с.16). Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~за картковим\~рахунком № [NUMBER] ,\~відкритим в\~межах кредитного\~договору №2000404282\~від 05.12.2012\~року (як\~вказано у\~розрахунку),\~відповідачка [PERSON] \~має непогашену\~заборгованості перед\~позивачем у\~сумі 30\~803,53\~грн.,\~яка складається\~із заборгованості\~за тілом\~кредиту \~23\~459\~грн.\~50\~коп.\~та заборгованості\~за відсотками\~ 7344\~грн.\~03\~коп. (а.с.13). При цьому позивачем у позовній заяві вказано, що з моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 13.10.2023 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Проте позивачем не долучено до позовної заяви жодного доказу відкриття акціонерним товариством «ОТП Банк» відповідачці карткового рахунку № [NUMBER] , видачі їй платіжної картки із встановленим кредитним лімітом та отримання нею даної картки. Також не долучено розрахунку заборгованості та/чи виписки про рух коштів, тощо, зробленого первісним кредитором, зокрема на дату відступлення права вимоги, а також інших доказів на підтвердження розміру позовних вимог. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Згідно з положеннями статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). У відповідності до вимог ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є, саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі й первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. В даному випадку при зверненні до суду позивач не надав доказів на підтвердження перерахування первісним кредитором на рахунок відповідачки кредиту, який просить повернути позивач. Більше того, в кредитному договорі № 2000404282 та в долучених до позовної заяви інших документах не відображено номеру карткового рахунку, який нібито відкрито відповідачці, номер такого карткового рахунку № [NUMBER] міститься лише в позовній заяві. Ані позовна заява, ані інші, долучені до неї документи, не містять розміру ліміту, який було встановлено відповідачці, а відповідно до п. 2.4 кредитного договору № 2000404282 сторони узгоджували розмір кредитного ліміту в розмірі 10\~000 грн., що є значно меншою, ніж заявлена позивачем до стягнення сума тіла кредиту в розмірі 23\~459,50 грн. Доказів зміни такого ліміту первісним кредитором позивач не надав. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Більше того, вказаний розрахунок здійснений новим кредитором лише за період з 13.10.2023 року по 31.05.2025 року, і по ньому не проведено жодних нарахувань, а сума, яку просить стягнути позивач в розмірі 30\~803,53 грн., і яка складається із 23\~459 грн. 50 коп. загальної суми боргу по тілу та 7344 грн. 03 коп. загальної суми боргу по відсотках, вказана на момент проведення розрахунку 13.10.2023 року та дублюється до моменту закінчення розрахунку 31.03.2025 року. Вказаний розрахунок не підтверджує, за який період нараховані суми тіла та відсотків, які обліковувались станом на 13.10.2023 року. Окрім того, долучений розрахунок не містить розміру відсоткової ставки, по якій проведено нарахування відсотків у сумі 7344 грн. 03 коп., що позбавляє суд можливості здійснити перевірку правильності нарахування відсотків, та зважаючи на п. 2.9. Договору, яким визначено різний розмір відсотків, перевірити який розмір відсотків застосовано кредитором. Вказане відповідає висновку Верховного Суду, наведеного в постанові від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18 (провадження № 61-17205 св 19). Окрім того, умовами кредитного договору визначено, що укладення між сторонами договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток здійснено на підставі Правил користування кредитною карткою MasterCard Standard (п. 2.1. Договору), а проценти Банком нараховуються в розмірі, встановленому Тарифами Банку (п. 2.9. Договору), однак ані Правил користування кредитною карткою, ані Тарифів Банку до позовної заяви не долучено. Долучені до позовної заяви специфікація до кредитного договору жодним чином не відносяться до предмета спору, а лише відображають та підтверджують домовленість сторін про необхідність отримання відповідачем кредиту в сумі 10\~000 грн., з метою придбання товару. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, а саме позивачем не підтверджено наявність заборгованості за кредитом в тому розмірі про який зазначено у позові, а факт укладення з відповідачкою договору про надання споживчого кредиту не є достатньою підставою для стягнення з відповідачки заборгованості у розмірі в якому просить позивач. Відтак, за вказаних обставин позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволенню не підлягають. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у позові понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed