Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі\~104626,72 грн., яка складається з\~основної суми заборгованості\~у розмірі 29000,00 грн.,\~заборгованості по відсоткам\~у розмірі 71276,72 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 4350,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.05.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 499118-КС-001, відповідно до умов якого ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало відповідачу суму кредиту у розмірі 29\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів в кредит. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконало в повному обсязі, а враховуючи те, що останній порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 104626,72 грн. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 17 жовтня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК"(ЄДРПОУ:21133352, Місце реєстрації: 04082, м.\~Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19), наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки №\~ [NUMBER] \~(та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я\~ [PERSON] (РНОКПП\~ [NUMBER] ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки №\~ [NUMBER] \~за період з 11.05.2024року (дата видачі кредиту) по 26.10.2024 року (дата закінчення терміну кредитування). 24.11.2025 року до суду від АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" надійшла витребувана судом інформація. Позивач не надавав клопотань про розгляд справи в загальному порядку чи у спрощеному порядку з викликом сторін, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін чи відзив на позов суду не подав, про розгляд справи повідомлялася належним чином, в тому числі шляхом оголошення на веб-сайті суду. Копія ухвали про відкриття провадження по справі направлялися відповідачу за місцем реєстрації, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що учасник справи зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. З врахуванням вказаного, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та\~дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 11.05.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 499118-КС-001, за умовами якого ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 29\~000,00 грн. строком на 24 тижні до 26 жовтня 2024 року, з денною процентна ставка: 1,16 процентів, комісія за надання кредиту становить 4350,00 грн. Вказаний договір було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису позичальника у формі одноразового ідентифікатора UA-7346. За умовами пунктів 2.1, 2.2, 2.3, 2.5, 2.6, 2.7, 3.2 Договору Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 29 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Тип кредиту кредит. Строк, на який надається кредит 16 тижнів. Загальний розмір наданого кредиту 33 000,00 грн; стандартна процентна ставка за кредитом фіксована 1,50000000 % в день, знижена 1,14918207 % в день; комісія за надання кредиту 4 350,00 грн, загальна вартість наданого кредиту складає 85946,38 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка 19654,27 % річних, термін дії Договору та дата повернення кредиту 26 жовтня 2024 року. Відповідно до пункту 3.2 договору, протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується за ставкою, визначеною у пункті 2.4 Договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний у пункті 3.2.3 та Додатку № 1 до Договору. Сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в пункті 3.2.3 та Додатку № 1 до Договору, у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана у пункті 2.4 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня прострочення платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в пункті 3.2.3 та Додатку № 1 до Договору, та до закінчення строку дії Договору. Відповідно до пункту 6.3 Договору у разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу визначеного графіком платежів, Кредитодавець має право нараховувати штраф за кожний випадок такого порушення строків сплати на початок наступного дня після дня обов`язкового платежу, визначеного графіком платежів, та встановлюється у розмірах, що наведені нижче та Правилами. Підписуючи цей договір позичальник надав згоду на те, що на створення особистого кабінету позичальника в ІТС Кредитодавця та його використання для інформування позичальника про умови договору, додаткових угод до договору, Правил тощо; отримання будь-яких повідомлень відповідно до вимог законодавства; а також укладення правочинів (в т.ч. договорів), додаткових угод про зміни договору в формі електронного документа з використання електронних підписів (в т.ч. електронних підписів одноразовим ідентифікатором), про що сторони зазначили у пункті 7.2.1. договору. За змістом пункту 7.3.1 Договору, підписуючи цей договір позичальник підтверджує, що до укладення договору отримав від кредитодавця (в т.ч. кредитного посередника) інформацію та документи, надання яких передбачені законодавством України, зокрема, передбачені статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про умови Договору і Правила, що розміщені на сайті Кредитодавця. Позичальник підтвердив, що ознайомлений з договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватися їх, уклав договір з вільним волевиявленням (пункт 7.4.4 договору). Отже, судом встановлено, між сторонами укладено електронний договір від 11.05.2024 року №4991181-КС-001. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом частин першої та другої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої\~статті 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно із частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями\~статті 627 ЦК України\~визначено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1047 ЦК України\~передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Із дослідженого судом договору від 30 червня 2024 року № 499371-КС-003 встановлено, що його укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразового ідентифікатору є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини першої статті 5\~Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Положеннями частин першої та другої\~статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом частини першої\~статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, договір від 11.05.2024 року № 499118-КС-001 укладений в електронній формі, що відповідає приписам\~статті 207 ЦК України\~із застосуванням\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та підписаний сторонами, відповідно до вимог\~статті 12 вказаного Закону, а саме: з боку позивача за допомогою факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки позивача, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, а з боку відповідача за допомогою одноразового ідентифікатору, та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З наданих матеріалів вбачається, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, судом встановлено, що укладений між сторонами договір від 11.05.2024 року № 499118-КС-001 відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Також до позовної заяви долучено Витяг з анкети клієнта із зазначенням номеру банківського рахунку/картки, паспортних даних відповідача, адреси проживання/реєстрації та контактної інформації, додано особисте фото позичальника. Факт укладення кредитного договору відповідачем не спростовано. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Відповідно до статей\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Обґрунтовуючи позов, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» зазначило, що видача [PERSON] кредиту підтверджується інформаційною довідкою, відповідно до якої ТОВ «ПРОФІТГІД» 11.05.2024 року успішно проведено переказ грошових коштів у розмірі 29000,00 грн. на платіжну картку отримувача № [NUMBER] , призначення платежу: зг. до кредитного дог. №499118-КС-001 від 11.05.2024 Без ПДВ». Згідно витребуваної інформації наданої АТ "УНІВЕРСАЛ\~БАНК" підтверджено що в банку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було емітовано платіжну картку [NUMBER] , рахунок [NUMBER] . Згідно виписки про рух коштів за картковим рахунком за період 11.05.2024 року по 26.10.2024 року вбачається, що транзакція від 11.05.2024 року на банківську картку №\~ [NUMBER] в сумі 29000,00грн. була успішна та кошти зараховані на рахунок вищезазначеної картки. Отже, судом встановлено, що на виконання умов укладеного з відповідачем договору від 11.05.2024 року № 499118-КС-001 ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 11.05.2024 року надало відповідачу кредитні кошти в розмірі 29 000,00 грн, шляхом вчинення переказу грошових коштів. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за договором від 11.05.2024 року № 499118-КС-001належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача станом на 14.10.2025 року дорівнює 29 000,00 грн за тілом кредиту, 71276,72 за відсотками, 4 350,00 грн за комісією. Відповідач контррозрахунку заборгованості за тілом кредиту суду не надав. Згідно із частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Належними доказами в розумінні\~статті 77 ЦПК України\~є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявність заборгованості перед позивачем за тілом кредиту згідно договору від 11.05.2024 року № 499118-КС-001 в розмірі 29 000,00 грн. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що відповідач взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк, кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням згідно договору від 11.05.2024 року № 499118-КС-001 у розмірі 29 000,00 грн, що підлягає стягненню з відповідача. За таких обставин, вимоги в цій частині позову є обґрунтованими, підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту згідно договору від 11.05.2024 року № 499118-КС-001 у розмірі 29 000,00 грн. Щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, суд зазначає таке. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до частини другої\~статті 1048 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статей\~1049,\~1054 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти\~\~у строки та на умовах, встановлених договором. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним між сторонами кредитним договором, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, та відсотками за користування кредитами. Відповідачем не надано контррозрахунку суми заборгованості за відсотками за користування кредитом. Також відповідачем не надано доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. З умов кредитного договору від 11.05.2024 року № 499118-УС-001 вбачається, що розмір наданого відповідачу кредиту становить 29 000,00 грн, строк, на який надається кредит 24 тижнів; стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,50000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14918207, фіксована; комісія 4 350,00 грн; загальний; строк дії договору до 20 жовтня 2024 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 85946,38 грн; загальні витрати за кредитом: 56946,38 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 19654,27 процентів; денна процентна ставка: 1,16 процентів; дата повернення кредиту 26 жовтня 2024 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості та кредитного договору вбачається, що позивач протягом періоду з 11 травня 2024 року по 31 травня 2024 року застосовано процентну ставку 1,14918207% в день (333,26 грн в день), з 02 липня 2024 року по 26 жовтня 2024 року 1,5 % в день (435,00 грн в день). Водночас, суд враховує, що 22 листопада 2023 року прийнято Закон України № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності 24 грудня 2023 року) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (підпункт 6 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (підпункт 13 пункту 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно пункту 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, - з 22 квітня 2024 року - денна ставка не більше 1,5 %, - з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1 %. Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір від 11.05.2024 року № 499118-КС-001 укладено між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] після набрання чинності Закону № 3498-ІХ. За період з 11.05.2024 року по 01.06.2024 року позивач самостійно застосував знижену процентну ставку 1,14918207%, передбачену умовами договору на випадок своєчасного виконання зобов`язань. З огляду на це, та ураховуючи, що дана ставка не перевищує допустимий поріг, встановлений законом (на той момент - не більше 1,5 %), суд визнає її правомірною та застосовує до розрахунку: 7331,72 грн (29 000,00 * 1,14918207/100* 22 дні). Як уже зазначалося раніше, у період з 02 липня 2024 року до 26 жовтня 2024 року позивачем застосовано процентну ставку 1,5 % в день, що складає 435,00 грн. Водночас, суд враховує, що з огляду на положення\~Закону № 3498-ІХ,\~максимально допустима ставка, передбачена пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, до\~20 серпня 2024 року встановлена у розмірі 1,5 % в день, а з 20 серпня 2024 року не більше 1 % в день. Судом здійснено перерахунок заборгованості за відсотками за період з 02 липня 2024 року по 26 жовтня 2024 року. Так за період з 02 липня 2024 по 19 серпня 2024 року, внаслідок настання прострочення, до розрахунку застосовано стандартну ставку 1,5 %, яка відповідає максимально допустимій ставці на цей період, передбаченій п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, заборгованість за відсотками складає 34365,00\~\~грн (29 000,00 *1,5/100*79 днів); За період з 20 серпня 2024 року по 26 жовтня 2024 року внаслідок настання прострочення, до розрахунку застосовано стандартну ставку 1,0 %, яка відповідає максимально допустимій ставці на цей період, передбаченій п. 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, заборгованість за відсотками складає 19720,00 грн (29 000,00 *1,0/100*68 днів) Отже, загальна сума процентів за користування кредитними коштами за період з 05\~травня 2024 по 26 жовтня 2024 року становить 61416,72 грн. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість згідно договору від 11.05 2024 року № 4991181-КС-001 за основним зобов`язанням у розмірі 29 000,00 грн. та за нарахованими відсотками у розмірі 61416,72 грн, що підлягають стягненню з відповідача. Суд також враховує, що заперечень стосовно нарахування комісії, пов`язаної з наданням кредиту, у розмірі 4 350,00 грн відповідачем не заявлено. Шляхом підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором, споживач погодився з умовами про нарахування комісії за видачу кредиту та її розміром. Матеріалами справи підтверджено та наведений платіж був разовим і позовних вимог про визнання недійсними умов основного договору кредиту, якими передбачена сплата такої комісії, позичальник не заявляв. Отже, у суду відсутні підстави для кваліфікації комісії як прояву нечесної підприємницької практики. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах № 335/10295/20 від 17 вересня 2024 року, № 686/25779/13-ц від 25 червня 2025 року, яка за правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України є обов`язковою для застосування. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2194,11грн. (94766,72 грн.*2422,40 грн./ 104626,72 грн. = 2194,11 грн.) На підставі викладеного,

Outcome: partial