Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

27.10.2025 року [PERSON] в особі представника адвоката Гаврилюк Т.А. звернулася\~до\~суду\~із позовом\~до Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, ціна позову 131 007 грн. 51 к., мотивуючи тим, що [INFO] помер її брат [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,5156 га з кадастровим номером 4825485100:05:000:0196 та площею 0,966 га з кадастровим номером 4825485100:05:000:0627, що розташовані в межах території Мигіївької сільської ради Первомайського району Миколаївської області, а також на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га з кадастровим номером 4825485100:01:000:0864 та на житловий будинок, що розташовані по [ADDRESS] . За життя померлий склав заповіт, відповідно до якого заповів все майно позивачці. Після смерті спадкодавця, позивачка, як єдина спадкоємиця, спадщину прийняла та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, зазначені вище. Проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, у зв`язку з тим, що реєстрація права власності на житловий будинок була проведена з технічним порушенням, а тому нотаріус трактує це, як відсутність правовстановлюючого документу. За таких обставин просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на зазначений житловий будинок після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 04.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання. Крім того, зобов`язано Другу первомайську державну нотаріальну контору Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати суду належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області. 07.11.2025 року до суду від Другої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області. Представник позивача Гаврилюк Т.А. надала заяву, в якій просила розглянути справу в її та позивача відсутність, зазначила, що позов підтримує повністю. Від представника відповідача сільського голови Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області Базалука В. до суду надійшла заява, в якій він зазначив, що сільська рада позов визнає, проти його задоволення не заперечує, просив розглянути справу у відсутність представника. Сторони, їх представники належним чином повідомлені про розгляд справи. Сторонами, їх представниками не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. Оскільки всі учасники справи заявили клопотання про розгляд справи в їх відсутність, суд вважає можливим здійснити судовий розгляд на підставі наявних у суду матеріалів, що відповідає вимогам ч.3\~ст. 211 ЦПК України, та враховуючи визнання позову відповідачами ухвалити рішення по справі, що передбачено ч.3\~ст. 200 ЦПК України. Положенням ч.4\~ст. 200 ЦПК України\~передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому\~статтею 206 цього кодексу.\~Статтею 206 ЦПК України\~передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так як визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, наданих сторонами та витребуваних судом, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. За таких обставин визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод і інтересів третіх осіб, тому його слід прийняти, вирішити справу у підготовчому засіданні і задовольнити позов з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] в с. Мигія Первомайського району Миколаївської області помер [PERSON] , про що Первомайським відділом ДРАЦС у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) виготовлено свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с.17/. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,5156 га з кадастровим номером 4825485100:05:000:0196 та площею 0,966 га з кадастровим номером 4825485100:05:000:0627, що розташовані в межах території Мигіївької сільської ради Первомайського району Миколаївської області, а також на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га з кадастровим номером 4825485100:01:000:0864 та на житловий будинок, що розташовані по [ADDRESS] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 429426481 від 31.05.2025 року вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47450583 від 21.06.2019 року /а.с.6/. Після смерті [PERSON] Другою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заведена спадкова справа № 67/2025, копія якої наявна в матеріалах справи /а.с.29-92/. З наданої спадкової справи вбачається, що за життя спадкодавець склав заповіт, посвідчений 12.06.2018 року секретарем виконавчого комітету Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області Василик Н.М., за змістом якого зазначене вище майно заповів позивачці [PERSON] /а.с.34/. Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася його сестра позивачка [PERSON] /а.с.29/. Позивачці були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , посвідчені 07.07.2025 року державним нотаріусом Другої первомайської державної нотаріальної контори Грушанською І.В., зареєстровані в реєстрі за № 1-530, № 1-529, № 1-528, а саме на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,5156 га з кадастровим номером 4825485100:05:000:0196 та площею 0,966 га з кадастровим номером 4825485100:05:000:0627, що розташовані в межах території Мигіївької сільської ради Первомайського району Миколаївської області, а також на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га з кадастровим номером 4825485100:01:000:0864 по [ADDRESS] , що підтверджується їх копіями /а.с.84-88/. Таким чином позивачка відповідно до ст. 1217, ч.1 ст. 1223 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] ,\~вона\~прийняла спадщину\~шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк, у зв`язку з чим їй були видані свідоцтва про право на спадщину на майно, зазначене в заповіті, за винятком житлового будинку. Згідно постанови державного нотаріуса Другої первомайської державної нотаріальної контори Грушанської І.В. від 11.07.2025 року № 658/02-31 позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок, належний спадкодавцю, розташований по [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що реєстрація права власності на житловий будинок була проведена з технічним порушенням, а тому слідує висновок про відсутність правовстановлюючого документу на майно. Однак спадкодавець [PERSON] дійсно був власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі технічного паспорту на житловий будинок. Відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики N 127 від 24.05.2001 р., індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року, не належать до самочинного будівництва. Згідно з даними технічного паспорту будинок був прийнятий в експлуатацію до 1950 року. Слід зазначити, що відповідно до п.42 Постанови Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (чинній на момент проведення реєстрації права власності), у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об`єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності на такий об`єкт нерухомого майна, заявник не подає. Таким чином, у даному випадку підставою для державної реєстрації повинні були бути технічний паспорт на житловий будинок та документ на земельну ділянку, однак реєстратор помилково зазначив підставою реєстрації права власності своє рішення. Згідно зі ст.ст. 12, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Реєстру повинні відповідати поданим документам, а виправлення можливо лише в порядку нової реєстраційної дії, що неможливо через смерть власника. Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 01.10.2025 року ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] становить 131 007 грн. 51 к. /а.с.12/. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається нею. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ст. 1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України\~передбачено право спадкоємця за законом чи за заповітом прийняти спадщину або не прийняти її. За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Відповідно до\~ст.\~1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Оскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок по [ADDRESS] , суд вважає за необхідне визнати таке право власності за позивачем. Таким чином судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті свого брата [PERSON] , який за життя мав у власності зазначений вище житловий будинок, оформив право власності нього, однак під час державної реєстрації такого права реєстратором була допущена помилка в зазначенні підстав внесення запису. Позивач вчасно прийняв спадщину, однак через відсутність правовстановлюючих документів не може у встановлений законом спосіб в нотаріальній конторі оформити свої спадкові права і отримати свідоцтво про право на спадщину, хоча має таке право відповідно до ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218,\~1222, 1223, 1268-1270 ЦК України. За встановлених обставин право позивача на спадщину підлягає захисту в судовому порядку відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК України. За позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] слід визнати право власності на зазначений вище житловий будинок.

Outcome: approved