Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У серпні 2025 року представник позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» - Романенко М.Е. звернувся до суду з цим позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 травня 2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 615722. Власноручним підписанням договору [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з умовами публічної пропозиції на укладення Договору про надання споживчого кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», яка розміщена на сайті фінансової компанії, в повному обсязі, з урахуванням паспорту споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тарифів та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого підтверджено. Відповідач погодив та зобов`язався виконувати його умови. Згідно договору про надання споживчого кредиту № 615722 від 26 травня 2021 року відповідачу надається кредит у гривні, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Таким чином, відповідач уклав договір 615722 від 26 травня 2021 року з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та на підставі платіжного документу відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 17000 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин, внаслідок чого, 28 серпня 2023 року згідно умов Договору факторингу № 2808-23, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», відступлено право вимоги за кредитним договором № 615722 від 26 травня 2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», набуто право вимоги до відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс»,) є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 35571,25 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 15906,89 грн.; заборгованість за відсотками становить 19664,36 грн. У зв`язку з порушенням зобов`язань [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», за кредитним договором № 615722 в розмірі 35571,25 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 15906,89 грн.; заборгованість за відсотками становить 19664,36 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 35571,25 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено право на подання відзиву на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження. Позивачу визначено право на подання відповіді на відзив протягом п`яти днів з дня отримання відзиву. Станом на 01 грудня 2025 року відзив на позов від відповідача [PERSON] , до Томашпільського районного суду Вінницької області не надійшов, про відкриття та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження по справі остання була повідомлена належним чином, заперечень на позов не подала. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту № 615722 від 26 травня 2021 року укладеного між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] , товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором, сума кредиту складає 21250,00 грн, строк кредиту 1096 днів з кінцевим терміном повернення 26 травня 2024 року. Тип процентної ставки фіксована, процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно)- 25% в день; за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 17\~000 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству у будь-який спосіб; - у розмірі 4250,00 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5. договору.(а.с.15-17). На виконання умов договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором та надало кредит в розмірі 17000 гривень. Згідно Договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (фактор), та ТОВ «ФК «СЛОН КРЕДИТ» (клієнт), клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором.(а.с. 21-26). Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 615722 у загальній сумі 35571,25 гривень.(а.с.11). З розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № 615722 від 26 травня 2021 року встановлено, що відповідач належним чином умови кредитного договору не виконував в зв`язку з чим допустив утворення заборгованісті у розмірі 35571,25 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 15906,89 грн.; заборгованість за відсотками становить 19664,36 грн.(а.с.12). Як встановлено з матеріалів справи позивачем було надіслано відповідачу письмову вимогу про погашення заборгованості від 31 липня 2024 року, яка відповідачем виконана не була.(а.с.29). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В даному випадку відповідно до вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК). Відповідно до ч. 2 вказаної статті Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 512 ЦК України, \~кредитор у\~зобов`язанні\~може\~бути\~замінений іншою\~особою\~внаслідок: передання\~ним\~своїх\~прав іншій\~особі\~за\~правочином (відступлення\~права\~вимоги); правонаступництва; виконання\~обов`язку\~боржника\~поручителем\~або заставодавцем\~(майновим\~поручителем); виконання\~обов`язку\~боржника\~третьою\~особою. Кредитор\~у\~зобов`язанні\~може\~бути\~замінений також\~в\~інших\~випадках,\~встановлених\~законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідач [PERSON] не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитними договорами, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, що має відображення у розрахунках заборгованості за договорами, тобто відповідач зобов`язання за договором не виконав. У зв`язку з порушенням зобов`язань [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за кредитним договором № 615722 в сумі 35571,25 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 15906,89 грн.; заборгованість за відсотками становить 19664,36 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погасив, що є порушенням законних прав ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Виходячи з вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» підлягає стягненню заборгованість по кредиту на загальну суму 35571,25 грн. Також, на підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано, договір про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 615722 від 30 травня 2025 року, акт № 615722 про підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом від 30 травня 2025 року, детальний опис робіт виконаних адвокатом, де вартість послуг адвоката становить 6000 грн. та свіцтво про про право на зайняття адвокатською діяльністю. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача, 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставах поданих сторонами доказів. Розглянувши матеріали справи, суд зробив висновок, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є співмірним з обсягом наданих послуг адвоката. На думку суду, розмір таких витрат має бути відшкодовано у сумі 6000,00 грн. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved