Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Позов мотивований тим, що 20 квітня 2024 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 20.04.2024. За час перебування в шлюбі, позивач та відповідач мають спільну дитину, а саме доньку [PERSON] , [INFO] . Між позивачем та відповідачем фактично припинені відносини та вони проживають окремо. Позивач зазначає, що сімейне життя між ними не склалося, останній час вони не можуть проживати як сім`я, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, постійно сперечаються та принижують один одного. Позивач зазначає, що вона з відповідачем неодноразово протягом останнього часу намагалася поговорити про їхні особисті сімейні проблеми, спокійно вирішувати їх та ніяких результатів це не дало. У сімейних стосунках нічого не змінювалося за останніх кілька місяців, хоча вони прикладали для цього максимально зусиль, їхні відносини переросли в ще більш ворожі. У результаті їхніх розмов позивач прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя. Позивач вважає, що з підстав наведених вище, збереження їхньої сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачених ст. 110 Сімейного кодексу України, зокрема таких як вагітність або ж недосягнення спільною дитиною одного року, - відсутні. У зв`язку із зазначеним, позивач вважає за необхідне, на підставі с. 112 Сімейного кодексу України, просити суд постановити рішення про розірвання шлюбу, оскільки їхнє подальше спільне життя як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечить її інтересам та їхньої спільної доньки. Дані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано 20 квітня 2024 року Немирівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №38, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . За змістом положень ч.1 ст. 24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження сім`ї є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Клопотань про надання часу на примирення сторони не заявили. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, не клопотав про надання строку для примирення подружжя тощо, зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем на даний час подружні стосунки припинені, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, за таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved