Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2024 року у розмірі 38159,89 грн, інфляційні втрати у розмірі 6748,61 грн, 3% річних у розмірі 2273,90 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що актом прийому-передачі об`єкта в управління від 15 червня 2016 року «УкрБуд Девелопмент» передало в управління ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 02» об`єкт за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Також, між ТОВ «ФОРВАРД КИЇВ-СЕРВІС 02» та відповідачем укладено договори №3МС-431 та №1МС-431 від 29 вересня 2016 року про надання послуг з управління та утримання багатоквартирним будинком та прибудинкової території житлового будинку. Відповідач користується послугами, однак оплату не здійснює, внаслідок чого виникла заборгованістьз оплати житлово-комунальних послуг за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2024 року у розмірі 38159,89 грн, також наявні інфляційні втрати у розмірі 6748,61 грн та 3% річних у розмірі 2273,90 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08 липня 2025 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільної справи - в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.10.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив, у якому відповідач просив застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з 01 вересня 2018 року по 31 жовтня 2021 року, у задоволені інших вимог відмовити через недоведеність. 10.10.2025 через систему «Електронний суд» надійшов контр розрахунок відповідача. У судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись належним чином. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.2 ч.5 ст.178 ЦПК України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Враховуючи, що поданий відповідачем відзив не містить доказів надсилання такого відзиву позивачу, відтак вказаний відзив судом до уваги не береться та залишається без розгляду. Судом встановлено, що актом прийому-передачі об`єкта в управління від 15 червня 2016 року «УкрБуд Девелопмент» передало в управління ТОВ «Форвард Київ-Сервіс 02» об`єкт за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №405892221 від 29 листопада 2024 року. Між ТОВ «ФОРВАРД КИЇВ-СЕРВІС 02» та відповідачем [PERSON] укладено договори №3МС-431 та №1МС-431 від 29 вересня 2016 року про надання послуг з управління та утримання багатоквартирним будинком та прибудинкової території житлового будинку. Позивач надає розрахунок заборгованості, відповідно до якого наявна заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2024 року у розмірі 38159,89 грн, інфляційні втрати у розмірі 6748,61 грн, 3% річних у розмірі 2273,90 грн. Відповідно до ст.ст.156, 162 ЖК України власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно зі ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Щодо строків позовної давності. Відповідно до положень ст.ст.256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки обов`язок щодо сплати за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо. 30.03.2020 прийнятий Закон України №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п.12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину. Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Водночас, три відсотки та інфляційна складова, стягнення яких передбачене ч.2 ст.625 ЦК України, не є неустойкою (пенею або штрафом), а є особливим видом відповідальності за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер. Відтак, установлені пп.4 п.3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» обмеження не поширюються на нарахування трьох відсотків річних і інфляційної складової, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved