Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову вказала, що з 16.03.2017 року вона з відповідачем почали проживати в цивільному шлюбі. У даному цивільному шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося і вже з жовтня 2024 року вони припинили шлюбні відносини і з того часу проживають окремо один від одного. Донька залишилася проживати з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не погоджується надавати допомогу на утриманні дитини, а тому вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] в розмірі частини від всіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Від відповідача [PERSON] 04.02.2025 року надійшла зустрічна позовна заява про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, в якій просить: виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження щодо [PERSON] , [INFO] актовий запис № 4, зареєстрований виконкомом Донської селищної ради Волноваського району Донецької області; у позові [PERSON] відмовити та стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати. Свої вимоги аргументує тим, що з [PERSON] вони проживали у цивільному шлюбі і у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Під час спільного проживання з [PERSON] , починаючи з листопада 2017 року відносини у них були досить складні: постійні сварки, бійки, п`янки, вечірки з друзями, ініціатором яких була відповідач, стосунки інтимного характеру з іншими чоловіками, свідком яких часто він був. Після народження дитини. всі потреби матеріального характеру, як на відповідачку так і на двох її дітей від попереднього шлюбу повністю забезпечував він. Починаючи з 14.04.2022 року і по 30.12.2024 року він перебував в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України (в полоні). Таким чином, з квітня 2022 року вони з відповідачем не спілкувалися, після полону він перебував на реабілітації в м. Немирів Вінницької області. Хоча довгий час він не бачив дитину, проте періодично переглядав фото доньки та з часом почав помічати, що донька зовсім не схожа на нього, тому в нього виникли сумніви, що саме він є батьком дитини [PERSON] . Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.02.2025 року, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. 18 лютого 2025 року на адресу суду від відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) [PERSON] надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому остання просила відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини. У відзиві посилається на те, що з позивачем за зустрічним позовом та відповідачем (за первісним позовом) [PERSON] вони проживали у цивільному шлюбі з 2017 року. У даному цивільному шлюбі у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Обоє вони працювали та перебували у складі ЗСУ. У 2022 році позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом - [PERSON] дійсно потрапив в полон. Натомість вона залишилася сама з трьома дітьми та продовжувала нести службу в лавах ЗСУ. Згодом звільнилася зі служби та з м. Волноваха переїхала до м. Умані, оскільки будинок був зруйнований російськими окупантами, де проживають й сьогодні. Працевлаштувалася, виховувала дітей та чекала на повернення з полону свого чоловіка, але повернувшись він перестав з ними спілкуватися, почав себе дивно поводити та повністю віддалився від них та поставив до відома, що проживати з ними більше не буде та утримувати дитину немає бажання. В результаті чого, вона вимушена була звернутися до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Вказала, що [PERSON] є батьком доньки [PERSON] , всупереч тих доводів, на які він посилається в зустрічній позовній заяві. 17.04.2025 року на адресу суду від третьої особи Уманського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якій вважають вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] безпідставними та необгрунтованими та такими, що не відповідають нормам закону виходячи з того, що Уманський ВД РАЦС в Уманському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) не може бути третьою особою по даній справі, оскільки зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, а саме в даному випадку ВД РАЦС по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом надала пояснення аналогічні позовній заяві, та просила суд стягнути з відповідача за первісним позовом аліменти на утримання малолітньої дитини. Щодо задоволення заявленого зустрічного позову заперечувала, оскільки відсутні правові підстави. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судовому засіданні позов [PERSON] визнав частково, вказавши, що має на утриманні ще трьох дітей. Зустрічний позов підтримав, так як вважає, що він не є батьком дитини. На підтвердження своїх доводів доказів ніяких надати не може. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували в цивільному шлюбі та у них [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 19.02.2021 виконкомом Донської селищної ради Волноваського району Донецької області, актовий запис № 4 від 19.02.2021, батьками вказано: « [PERSON] » - батько, та « [PERSON] » - мати. Малолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою за первісним позовом - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні, що підтверджується копіями довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 09.01.2023. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд бере до уваги те, що відповідач за первісним позовом є особою працездатного віку. Відповідач за первісним позовом не надав суду будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів, у строки та в порядок визначений законодавством України. Відповідач за первісним позовом повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй належні умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Відповідно до ч. 1 ст. 79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, з огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, досліджені докази, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення первісного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Щодо зустрічного позову\~\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Уманський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ) про оспорювання батьківства та виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, суд вважає, що даний позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач за зустрічним позовом, всупереч вимогам\~ст. 81 ЦПК України\~не надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо заявлених вимог. Як вище встановлено судом, від спільного проживання у сторін [PERSON] та [PERSON] , [INFO] народилася донька - [PERSON] . В частині першій та другій,\~статтею 136\~СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей\~122, 124, 126 і 127 цього\~Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3, - судам слід ураховувати, що відповідно до ст.\~136\~СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті, не допускається. Оспорити батьківство має право зокрема особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка, як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюванних відомостей з актового запису про народження дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 "Калачова проти Російської Федерації", § 34, від 7 травня 2009 року). Згідно висновку експерта Вінницького Науково-дослідного Експертно-Криміналістичного центру від 27.08.2025 року №СЕ-19/102-25/16787-БД, [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] .. Ймовірність даної події становить не менше ніж 99,99999 %. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до положень статей\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (постанова Верховного Суду від 10.04.2020 у справі № 522/22023/16-ц). При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила\~стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність (постанова Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17). На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень\~ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав і не ставив перед судом питання про їх витребування. Відповідно до положень\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наяв них у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на те, що [PERSON] належними та допустимими доказами не довів відсутність кровного споріднення між ним та дитиною [PERSON] , суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] . Також враховуючи те, що позивачка по первісному позову звільнена від сплати судового збору, а тому, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача 1211 грн. 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved