Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

У\~ серпні\~ 2025\~ \~року \~позивач \~звернувся \~до суду\~з вище\~ вказаним\~позовом в\~обґрунтування якого\~ посилався\~ на\~ те,\~ що\~між сторонами\~22.11.2022\~ року\~ було\~укладено \~договір про\~відкриття кредитної\~лінії №1116-7201\~відповідно до\~умов якого\~ позивач\~надав відповідачу\~ кредит\~шляхом здійснення\~ грошового\~переказу \~ в\~сумі \~7000\~ грн.\~ строком\~на \~300\~днів \~з базовим\~періодом на\~ 18\~ днів\~із \~зниженою відсотковою\~ставкою в\~розмірі \~2,50%\~в день\~ та\~ стандартною\~відсотковою ставкою\~ 3,00\~%\~в день.\~ \~Вказаний договір\~ \~укладений \~ шляхом обміну електронними повідомленнями та був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». В свою чергу відповідач належним чином взятих на себе зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість в сумі 65590 грн. з яких прострочена заборгованість 7000 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 58590 грн. При цьому, позивач вважає за необхідне заявити вимогу про стягнення простроченої заборгованості по процентах в сумі 24850 грн., а борг в розмірі 33740 грн. буде списаний у випадку часткового погашення заборгованості в сумі заявлених позовних вимог в розмірі 31850 грн. та судових витрат. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, умови договорів позики та факторингу, просив стягнути з відповідача вище вказану заборгованість, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглядати без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення у справі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась\~у відсутності\~відповідача,\~який \~ не\~з`явився \~ \~в судове\~засідання незважаючи\~на те,\~що \~вважається належним\~чином повідомленим\~ про\~час та\~ місце\~розгляду \~справи \~за адресою\~ \~ \~зареєстрованого місця\~проживання.\~Про причини\~своєї неявки\~ суд\~не повідомив\~ \~і не\~подав \~ \~відповідної мотивованої\~ заяви\~про відкладення\~розгляду справи.Крім того, про обізнаність відповідача щодо наявності в провадженні суду вказаного позову свідчить також його заява про відкладення розгляду справи, після написання якої він в судові засідання не з`являвся. Крім того, зі змістом процесуальних рішень у даній справі сторони могли знайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua/ , а також інформація щодо даної справи розміщується на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за наступною веб-адресою сторінки: http://ptr.cv.court.gov.ua/sud2408/, де в розділі «Громадянам» містяться відомості щодо стадії розгляду та дати призначення судових засідань у даній справі, про що також сторонам було повідомлено в ухвалі про відкриття провадження по справі. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. У своїй постанові від 29 січня 2020 року у справі № 5015/1763/12 Верховний Суд вказав на те, що сам факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав судові повістки за належною адресою, самостійно зазначеною стороною у справі, та яка повернулася в суд у зв`язку з неотриманням адресатом, не може вважатися неналежним повідомленням сторони про час та місце судового розгляду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано відзиву. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, судом встановлено, що 22.11.2022 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1116-7201 відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит шляхом здійснення грошового переказу в сумі 7000 грн. строком на 300 днів з базовим періодом на 18 днів із зниженою відсотковою ставкою в розмірі 2,50% в день та стандартною відсотковою ставкою 3,00 % в день (а/с 11). Вказаний \~договір \~укладений \~ шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом\~ч.\~1\~ст.\~1048\~ЦК України,\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору позивач надав відповідачу в сумі 7000 грн. у безготівковій формі за допомогою системи LiqPay на вказану відповідачем банківську кратку, а саме особистого електронного платіжного засобу. Наведене підтверджується копією листа АТ КБ «ПриватБанк» (а/с 27). Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли кредитно-договірні відносини. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Умовами укладеного між сторонами договору було передбачено, що кредит надається строком на 300 днів (базовий період 14 днів, тобто проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом), знижена % ставка за кредитом 2,50 % в день, а - стандартна % ставка 3,00 % в день. З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 05.08.2025 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 65590 грн. з яких прострочена заборгованість 7000 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 58590 грн. З тексту позовної заяви вбачається, що позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позивальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 33740 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором, а тому останній звернувся до суду з вимогою про стягнення частини заборгованості за відсотками та тілом кредиту в сумі 31850 грн. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Так, відповідно до ст. ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначає, що відповідач при укладенні договору був належним чином повідомлений \~ \~ \~ \~ про умови кредитування у тому числі щодо сплати процентів. Укладаючи договір, сторони належним чином узгодили умови та відповідний розмір відсоткової ставки. Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач оспорював укладений між ним та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» договір. Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611\~ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. У відповідності до вимог ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вище вказана заборгованість за вказаними договорами позики. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім при зверненні до суду судовий збір. \~ \~ \~ \~ На підставі вище викладеного та

Outcome: approved