Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

22.05.2025 року представник АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії до нежитлового приміщення загальною площею 327,3 кв.м., вбудоване прибудоване приміщення магазину непродовольчих товарів, розташоване на першому поверсі 9-ти поверхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.11.2021 року по 31.03.2025 рік, яка становить: 98778,99 грн. сума основного боргу, 2610,01 грн. - компенсація за інфляційні втрати, 740,11 грн. - 3% річних, 900,47 грн. - пеня, 330,66 грн. - плата за абонентське обслуговування, а всього 103\~360,24 грн., та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування\~позову\~зазначено,\~що позивач\~є постачальником\~централізованого опалення/постачання\~теплової енергії \~населенню до 9-ти поверхового багатоквартирного житлового будинку за\~ адресою:\~ [ADDRESS] , на першому поверсі якого вбудовано прибудовано нежитлове приміщення № 108, загальною площею 327,3 кв., власником якого є фізична особа [PERSON] , яка зазначену послугу отримує, але не\~здійснювала оплату\~за отриману\~теплову енергію,\~у зв`язку\~із чим\~виникла заборгованість. 21.08.2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник Позивача не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання Відповідач не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи або заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала, поважності причин своєї неявки не повідомила, відзив до суду не надходив. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника Позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Суд зазначає, що юрисдикція таких спорів визначається залежно від суб`єктного складу правовідносин, тобто якщо споживачем послуг є фізична особа, то такі спори повинні розглядатися за правилами цивільного судочинства, а якщо споживачем послуг є юридична особа чи фізична особа-підприємець, то за суб`єктним складом такі спори мають розглядатися в порядку господарського судочинства (аналогічні висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 р. у справі №757/45133/15-ц та від 20.09.2018 р. у справі № 751/3840/15-ц). Так, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] , відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є власником нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] ( а.с.9-10). Приміщення за вказаною адресою перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль». Факт належного виконання АТ «Криворізька теплоцентраль» зобов`язання щодо постачання теплової енергії відповідачам у період з 01.11.2021 року по 31.03.2025 рік підтверджується Актами включення опалення та припинення подачі теплоносія за адресою: [ADDRESS] ( а.с.11-18). Подача та припинення подачі теплоносія здійснювалось відповідно рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону (а.с.21-32). Відповідно акту від 10.09.2021 року в будинку [ADDRESS] встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії. В результаті огляду приладів обліку теплової енергії було встановлено справність. Опломбований вузел обліку теплової енергії після держповірки (а.с.19). Відповідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 305778 від 27.08.2025 року теплолічильник відповідає встановленим вимогам стандарту (а.с.20). Відповідно до\~п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Положеннями ч. 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житло-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений ст. 7 цього Закону обов`язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до п. 30 Типового договору, плата за послугу з постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил № 830 в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 року № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не менше граничного розміру, визначеного КМУ, інформація про яку розміщується на веб-сайті виконавця; відповідно до п. 45 Типового договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка від суми боргу за кожен день прострочення, Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлений обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~ \~ \~ \~Позивач, враховуючи статус нерухомого майна відповідача\~«нежитлове приміщення», нараховував відповідачу за надання послуг з теплопостачання тариф для категорії «інші споживачі», оскільки вказані тарифи застосовуються до осіб : які постійно проживають у приміщенні, яке не призначене для проживання, які використовують квартиру, інше приміщення не для постійного проживання, а у інший спосіб (офісні приміщення, нотаріальна діяльність, тощо). Так,\~згідно наданого\~Позивачем до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] ,\~за період\~з 01.11.2021\~року по\~31.03.2025\~рік,\~становить:\~ 98\~778,99\~грн.\~ сума\~основного боргу,\~ 2610,01\~грн.\~-\~ компенсація\~за інфляційні\~втрати,\~ 740,11\~грн.\~-\~ 3%\~річних,\~ 900,47\~грн.\~-\~пеня,\~ 330,66\~грн.\~-\~плата за\~абонентське обслуговування,\~а всього\~103\~360,24\~грн. ( а.с. 127-134). \~ \~ \~ \~За таких підстав, оскільки Відповідач не оспорювала заявлені проти неї позовні вимоги, крім того не здійснювала оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість, тому суд вважає, що зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з Відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених ним судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved