Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача, просить стягнути зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором №388039357 від 03.11.2020 у розмірі 31 811 грн. 36 коп., з яких: 17 059 грн - заборгованість по тілу кредиту; 14 752 грн. 36 коп. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.11.2020 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» укладено кредитний договір №388039357. 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, а в подальшому додаткові угоди, в тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу, відповідно до умов яких та згідно з Реєстром прав вимоги №123 від 02.03.2021 до останнього перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором №388039357 від 03.11.2020. В подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до умов якого та згідно з Реєстром прав вимоги №10 від 31.07.2023 до останнього перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором №388039357 від 03.11.2020. В подальшому, а саме 04.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого та згідно з Реєстром боржників від 04.06.2025 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором №388039357 від 03.11.2020 на загальну суму 31 811 грн. 36 коп. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги відповідач заборгованість не погасив, а тому просить стягнути таку в судовому порядку. Ухвалою від 12.09.2025 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначити судове засідання для розгляду справи по суті 22.10.2025, яке було відкладено на 25.11.2025. 29.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просить визнати необґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення відсотків після закінчення строку кредитного договору, врахувати фактичні платежі при визначенні розміру заборгованості, застосувати позовну давність до вимог, поданих з її пропуском, а у разі задоволення позову - зменшити розмір штрафних санкцій до розумних меж. Зазначає, що позивачем не надано детального та зрозумілого розрахунку боргу, з якого можна було б чітко встановити: скільки становить тіло кредиту, яка сума фактично сплачена відповідачем, які відсотки були нараховані, та які саме штрафи чи пеня заявлені до стягнення. Протягом дії договору відповідач здійснювала платежі в рахунок погашення заборгованості. Вважає, що позивачем незаконно нараховано відсотки за кілька років, оскільки після закінчення строку кредитного договору кредитор не має права нараховувати договірні відсотки. Крім цього, договір укладено у 2020 році, а позов подано у 2025 році, тому частина вимог може бути заявлена з пропуском строку позовної давності, у зв`язку з чим просить суд застосувати позовну давність до цих вимог, якщо позивач не доведе переривання строку. Крім цього, до відзиву долучила клопотання про витребування у позивача детального розрахунку заборгованості, а також клопотання про розгляд справи без її участі. 01.10.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій остання просить позовні вимоги задовольнити повністю. Зазначає, що оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, то позивач дотримався її строків і строк позовної давності щодо повернення коштів на момент подачі позовної заяви не закінчився. Щодо нарахування відсотків за кредитним договором, то відповідно до п. 1.2.Кредит надається строком на 126 (сто двадцять шість) днів та проценти нараховувались первісним кредитором за період з 03.11.2020 до 02.03.2021 та ТОВ «Таліон Плюс» за період з 03.03.2021 до 13.03.2021. При цьому, здійснені відповідачем платежі враховано при розрахунку заборгованості. Ні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», ні позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Наголошує також на тому, що позивач у свої позовній заяві користувався безпосередньо статтею 625 ЦК України (абзац 10, сторінка 11 Позовної заяви). Оскільки сторони в кредитному договорі узгодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України (відповідно до п.4.3. Кредитного договору). Враховуючи порушення відповідачем норм матеріального права, що регулюють договірні зобов`язання, та умов договору в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами, вважає, що у позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України), так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України). 06.10.2025 від відповідача надійшло заперечення (на відповідь на відзив), у якому остання зазначає, що карантин завершився 30 червня 2023 року, а позов подано лише у вересні 2025 року, тобто через значний час після завершення дії цієї обставини. Законом України від 14.05.2025 № 4434-ІХ було виключено пункт 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який передбачав зупинення строку позовної давності на час воєнного стану. Закон набрав чинності 04.09.2025, тобто на момент подання позову вже відновлено перебіг позовної давності. Вважає, що вимоги позивача про стягнення договірних відсотків після закінчення строку договору є незаконними. Крім цього, звертає увагу на те, що позивач у своєму розрахунку зазначає лише два платежі, здійснені відповідачем, тоді як фактично вона сплатила щонайменше три платежі. Зокрема, 17.11.2020 - у розмірі 3540,50 грн, що підтверджується скріншотом із банківського додатку (доданий як доказ при поданні відзиву), який у розрахунку позивача відсутній, що ставить під сумнів достовірність наданих ним даних та свідчить про завищення суми боргу. Також вважає, що зарахування всіх її платежів майже виключно на сплату відсотків, тоді як тіло кредиту залишилося непогашеним, є несправедливим і фактично призводить до того, що боржник не має можливості зменшити основну суму боргу. Крім цього, позивач заявив 7 000 грн витрат на адвоката, що є явно завищеним порівняно з ціною позову та складністю справи (малозначна справа у спрощеному провадженні), тому просить суд зменшити заявлені витрати на правничу допомогу до розумних меж. В судове засідання представник позивача не з`явилася, розгляд справи просила проводити без її участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з`явилася розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 03.11.2020 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» укладено кредитний договір №388039357, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 18250 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язалася повернути позику, сплатити проценти у строки і на умовах, передбачених договором. 28.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, а в подальшому додаткові угоди, в тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу, відповідно до умов яких та згідно з Реєстром прав вимоги №123 від 02.03.2021 до останнього перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором №388039357 від 03.11.2020. В подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до умов якого та згідно з Реєстром прав вимоги №10 від 31.07.2023 до останнього перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором №388039357 від 03.11.2020. В подальшому, а саме 04.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого та згідно з Реєстром боржників від 04.06.2025 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором №388039357 від 03.11.2020 на загальну суму 31 811 грн. 36 коп. Всупереч умовам договору, відповідач належним чином своїх зобов`язань не виконала, суму кредиту та нараховані проценти в повному розмірі не сплатила, що призвело утворення заборгованості, яка як вбачається з долучених до позовної заяви розрахунків заборгованості становить 31 811 грн. 36 коп., з яких: 17 059 грн - заборгованість по тілу кредиту; 14 752 грн. 36 коп. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Разом з тим, як вбачається зі змісту кредитного договору №388039357 від 03.11.2020 такий укладено на суму 18250 грн. строком на 126 днів зі сплатою процентів за користування Кредитом в розмірі 337,07 відсотків річних, що становить 0,92 відсотків в день від суми Кредиту за час користування ним (п.1.1, 1.2, 1.4). В той же час з представлених позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувались первісним кредитором за період з дня наступного дати укладення договору 04.11.2020 по 02.03.2021, а ТОВ «Таліон Плюс» - за період з 03.03.2021 по 13.03.2021, що становить 130 днів, а не 126 як це передбачено умовами кредитного договору. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» слід стягнути заборгованість за Кредитним договором №388039357 від 03.11.2020 у розмірі 31\~183 грн. 60 коп., з яких: 17 059 грн - заборгованість по тілу кредиту; 14 124 грн. 60 коп. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом за 126 днів (14752,36-156,94*4). При цьому, суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що позивачем не надано детального та зрозумілого розрахунку боргу, з якого можна було б чітко встановити: скільки становить тіло кредиту, яка сума фактично сплачена відповідачем, які відсотки були нараховані, а також на те, що позивач у своєму розрахунку зазначає лише два платежі, здійснені відповідачем, тоді як фактично вона сплатила щонайменше три платежі, оскільки такі спростовуються долученими позивачем розрахунками заборгованості, з яких чітко вбачається скільки становить тіло кредиту, яка сума фактично сплачена відповідачем, які відсотки були нараховані, і те, що первісним кредитором враховано платежі, здійснені відповідачем 17.11.2020 в сумі 3540 грн. 50 коп. (1189,90+2350,60), 26.11.2020 в сумі 1413 грн. (0,45+1412,55) та 09.12.2020 в сумі 2041 грн. (0,65+2040,35). Необґрунтованими суд вважає і доводи відповідача про те, що зарахування всіх її платежів майже виключно на сплату відсотків, тоді як тіло кредиту залишилося непогашеним, є несправедливим і фактично призводить до того, що боржник не має можливості зменшити основну суму боргу, оскільки відповідно до ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Не вбачає суд підстав і для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій до розумних меж, оскільки позивачем позовні вимоги про стягнення таких взагалі не заявлялися. Відсутні і підстави для застосування позовної давності, оскільки позивачем така не пропущена, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (далі по тексту «Указ») на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан і такий триває досі. Згідно з п. 19 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, у редакції чинній на час подання позовної заяви 02.09.2025, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. При цьому, Закон від 14.05.2025 №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності, набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, 04.09.2025, тобто вже після звернення позивача до суду. Не вбачає суд підстав і для задоволення клопотання відповідача про витребування у позивача детального розрахунку заборгованості, оскільки таке не відповідає вимогам ч.2 ст.84 ЦПК України, так як не містить відомостей про вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, в той час як позивачем долучено до позовної заяви детальні розрахунки заборгованості. Задовольняючи частково позов, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, що становлять 2422 грн. 40 коп. судового збору та 7000 грн. витрат на правову допомогу, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 9236 грн. 46 коп. (31183,60 грн.* 9422,40 грн./31811,36 грн.). При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення заявлених витрат на правничу допомогу, оскільки всупереч вимогам ч.6 ст.137 ЦПК України, відповідно до якої обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем неспівмірність таких витрат не доведено.

Outcome: partial