Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

17 вересня 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» в особі представника Романенко М.Е. через систему «Електронний суд» звернулося до Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь товариства заборгованість за кредитним договором №3890557 від 10.08.2021 у розмірі 27390,00 грн., а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 10 серпня 2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», [PERSON] подала Заявку на отримання кредиту №3890557. Дана заявка знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит №3890557 від 10.08.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Відповідно до умов Кредитного договору, до укладення Договору відповідач отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, розміщеними на веб-сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. На підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6 000,00 грн. 11.11.2021року згідно умов договору відступлення права вимоги №12Т, ТОВ «Мілоан» відступив право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Діджи Фінанс». Через порушення позичальником своїх зобов`язань з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування ним утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки остання продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку. Ухвалою Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 23 вересня 2025 року цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано для розгляду за підсудністю до Хортицького районного суду м.Запоріжжя. 22 жовтня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Хортицького районного суду м.Запоріжжя та автоматизованим розподілом судових справ між суддями цивільна справа розподілена й передана для розгляду по суті судді Бредуну\~Д.С. Згідно розпорядження Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» (із змінами і доповненнями, внесеними розпорядженням Верховного Суду від 14 вересня 2022 року №49/0/9-22) територіальну підсудність судових справ Токмацького районного суду Запорізької області визначено за Хортицьким районним суду міста Запоріжжя. Ухвалою судді від 27 жовтня 2025 року в справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Сторони були повідомлені судом про місце, дату й час розгляду справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України та шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному сайті Судової влади; було надано час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив цивільну справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних доказів та матеріалів без участі представника ТОВ «Діджи фінанс», не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, шляхом публікації оголошення на сайті Судової влади, в судове засідання не з`явилася, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надала, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч.2 ст.247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №3890557, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 6000,00 гривень, строком на 15 днів, зі сплатою комісії за надання кредиту в сумі 1140,00 гривень, зі стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Договір про споживчий кредит укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджено анкетою-заявою на кредит №3890557 від 10.08.2021. ТОВ «Мілоан» виконав умови договору про споживчий кредит та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача кошти в розмірі 6000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 53395403 від 10.08.2021. 11.11.2021року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги №12Т, відповідно до умов якого відбулося відступлення права грошової вимоги і за договором про споживчий кредит №3890557 від 10.08.2021, сума та розрахунок заборгованості було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан», що підтверджено договором відступлення прав вимоги №12Т від 11.11.2021. У відповідності до п.1) ч.1 ст. 512, ч.1 ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст.\~526,\~530\~ЦК України\~зобов`язання має\~виконуватися у\~встановлений зобов`язанням\~строк,\~належним чином\~відповідно до\~умов договору,\~вимог закону,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться.\~Згідно ст.\~629\~ЦК України\~договір є\~обов`язковим для\~виконання сторонами.\~Статтею 1054\~ЦК передбачено,\~що кредит\~надається на\~умовах встановлених\~договором,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~кредит та\~сплатити проценти. Згідно положень ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.ст. 1077,\~1078\~ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.\~1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як зазначено позивачем у позові і проти чого не надано заперечень відповідачем, первісний кредитор ТОВ «Мілоан» надав обумовлені\~договором кошти,\~отже свої\~зобов`язання за\~договором виконав.\~Натомість,\~ [PERSON] \~порушила взяті\~на себе\~зобов`язання, неналежним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 27390,00 грн., з яких 6000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 20250,00 грн. заборгованості за відсотками; 1140,00 грн. - заборгованість за комісійними винагородами. За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором №3890557 від 10.08.2021 року [PERSON] порушила обумовлені договором строк і порядок повернення кредитних коштів, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з неї суми заборгованості за договором ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати: судовий збір у розмірі 2422,40 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом, та витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 гривень, а всього 7422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved