Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

03.10.2025 року [PERSON] в особі представниці - адвоката Рідош-Шаповал В.І. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Первомайська міська рада Миколаївської області, про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] , ціна позову 133 200 грн. Позов мотивований тим, що 15.05.2001 року позивачка придбала у відповідача житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 518, посвідченого Первомайською філією Універсальної Біржі «Південь». Державна реєстрація права власності на зазначений будинок була проведена КП «Первомайське МБТІ» від 29.05.2001 року за реєстровим номером № 10263. Також згідно з випискою КП «Первомайське МБТІ» про підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності станом на 31.12.2012 рік даний будинок перебуває у власності позивачки. З моменту придбання житлового будинку [PERSON] проживає там з сім`єю. Наразі у неї виникла необхідність розпорядитися зазначеним нерухомим майном, однак оскільки відсутній нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, здійснити вказане неможливо. Оформити договір нотаріально також неможливо через те, що місце знаходження відповідача їй невідоме. За таких обставин позивачка просить визнати за нею право власності на вищезазначений житловий будинок. Ухвалою суду від 07.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання 29.10.2025 року. Ухвалою суду від 29.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження. Сторони, їх представники про місце, день та час розгляду справи повідомлені завчасно і належним чином. Від представниці позивачки [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу в її та позивачки відсутність, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідачу направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Судові повістки направлялася відповідачу за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Відповідач повідомлений про місце, день та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судової влади України. Відзиву на позов не подав. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Ухвалою суду від 26.11.2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 15.05.2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна № 518, а саме житлового будинку по [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці з площею в 490 кв.м. Зазначений договір вони посвідчили в Первомайській філії Універсальної Біржі «Південь». Всі умови зазначеного договору сторонами виконані. [PERSON] передала [PERSON] обумовлену договором суму грошей, а останній надав їй житловий будинок. На підставі зазначеного договору КП «Первомайське МБТІ» вчинило державну реєстрацію права власності позивачки на житловий будинок, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення КП «Первомайське МБТІ» від 29.05.2001 року за реєстровим номером № 10263. Також право власності відповідачки на нерухоме майно за наданим договором вбачається з копії виписки КП «Первомайське МБТІ» про підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності станом на 31.12.2012 рік. Нотаріально договір не посвідчувався. Із копії будинкової книги вбачається, що місце проживання позивачки та членів її сім`ї зареєстроване в зазначеному житовому будинку з 26.01.2002 року по теперішній час. Крім того проживання відповідачки по [ADDRESS] з 26.01.2002 року підтверджується копією довідки № 742 про реєстрацію місця проживання особи наданою Виконавчим комітетом Первомайської міської ради від 10.02.2022 року. Також з\~копії висновку\~про вартість\~об`єкта\~оцінки від 14.04.2025 року виконаного ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вбачається, що ринкова вартість зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами складає 133 200 грн. В технічному паспорті на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] також наявний запис про позивачку як про власника житлового будинку, тож зазначене підтверджує те, що будинок перебуває у її власності. Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК України Цивільний кодекс України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Суд, вирішуючи питання про визнання права власності на житловий будинок, укладений між сторонами 29.05.2001 року та посвідчений Первомайською філією Універсальної Біржі «Південь», керується правовими висновками, викладеними Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 березня 2024 року у справі № 336/6023/20 (далі Постанова), які мають застосовуватися при вирішенні даного спору. Зокрема, Об`єднана палата КЦС ВС зазначила: «Правочин чи договір з`являються як юридичний факт в момент їх вчинення.» А також: «Саме на момент вчинення правочин чи договір перевіряються на те чи він відповідає, зокрема, вимогам щодо його дійсності, яка форма встановлена законом щодо правочину чи договору на момент його вчинення.» Крім того, Верховний Суд дав тлумачення щодо розв`язання колізії між нормами ЦК УРСР 1963 року та Закону України «Про товарну біржу» чинного на час виникнення спірних правовідносин, зазначивши: «На рівні ЦК УРСР 1963 року не передбачалося правила про пріоритетність його норм над нормами інших законів. У частині другій статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) міститься спеціальна норма щодо положень статті 47 та 227 ЦК УРСР 1963 року. Адже статті 47 і 227 ЦК УРСР 1963 року внормовували форму угоди/договору купівлі-продажу жилого будинку, а частина друга статті 15 Закону «Про товарну біржу» регулювала форму цього договору у вужчому розумінні - як укладеного на товарній біржі. Спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК УРСР\~1963 року) нормами\~(lex specialis derogat generali). Прийнята пізніше в часі спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин))) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК УРСР\~1963 року) нормами (lex posterior derogat priori).\~Відповідно, укладення договору на товарній біржі унеможливлювало його нотаріальне посвідчення в силу прямої вказівки на це в законі.» Отже при вирішенні питання про визнання права власності на житловий будинок відповідачкою має застосовуватися той закон, який був чинний на момент його вчинення. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За приписами ст. 153 ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Сторонами під час укладення даного договору не дотримано загальних вимог ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних відносин) щодо обов`язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, однак ці вимоги були виключені спеціальною нормою частини другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст. 48 цього Кодексу. Оскільки позивачка повністю виконала умови договору, і він відповідав формі, встановленій спеціальним законом (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»), суд вважає, що право власності набуте на житловий будинок правомірно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо його право оскаржується або не визнається іншою особою. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.2\~ст. 332 ЦК України\~право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачені умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що всі умови даного договору купівлі-продажу житлового будинку сторонами виконані, а тому право власності було правомірно набуте на підставі спеціального закону. Однак відсутність нотаріального посвідчення перешкоджає позивачці в реалізації права розпорядження майном, її право власності оспорюється (не визнається) уповноваженими органами. За таких обставин, згідно зі ст. 392 ЦК України, наявні підстави для визнання за позивачкою права власності на житловий будинок, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачкою не заявлено про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved