Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

03.07.2025 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та на утримання дружини, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.05.2021, актовий запис № 443. У даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чого є долучені до матеріалів справи копії свідоцтв про народження дітей. Позивач стверджує, що фактично шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. Позивач разом із дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що після припинення спільного проживання з нею та дітьми відповідач [PERSON] уникає виконання своїх батьківських обов`язків, а зокрема - обов`язку утримання дітей. Позивач на даний час сама утримує дітей, здійснює за ними належний догляд, займається їхнім вихованням. Однак, самостійне утримання дітей є для неї непосильним, оскільки вона не має змоги працювати, так як здійснює догляд за дитиною до 3-х років, а старший син відвідує ЗДО «Арніка», що підтверджується довідкою, яка додається до позовної заяви. Водночас, зазначеною довідкою підтверджується, що лише вона сплачує за харчування дитини в ЗДО. Так, вона змушена обмежувати свої потреби, приймати незначну фінансову підтримку брата, оскільки коштів на проживання та утримання дітей не вистачає. Єдиним джерелом доходу є державна соціальна допомога при народженні дитини. В свою чергу відповідач самоусувається від свого обов`язку виховання та утримання їхніх спільних дітей, а вирішити дане питання в позасудовому порядку не вдалося, оскільки між позивачем та відповідачем відсутня домовленість щодо утримання дітей. Таким чином, позивач змушена виключно за власні кошти утримувати їхніх спільних з відповідачем дітей. Позивач вказує, що щомісячно на утримання кожної дитини вона витрачає близько 4 000 гривень на харчування, одяг, іграшки та засоби гігієни. Також, необхідні кошти на її власні потреби, та на оплату комунальних послуг, що складає від 4 000 до 8 000 тисяч щомісячно. Відповідач молодий, працездатний, інших утриманців не має, має можливість та зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання дітей та на утримання дружини. Водночас, батько дітей намагається звести до мінімуму свою участь в утриманні та вихованні їхніх спільних дітей, заощаджуючи на цьому кошти. Тому у позивача виникла необхідність звернутися із даною позовною заявою до суду для захисту своїх прав та інтересів, а також для забезпечення якнайкращих інтересів малолітніх дітей. Таким чином, позивач вважає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей і просить стягувати з відповідача на її утримання аліменти в сумі 3500 грн., а на утримання двох дітей сторін аліменти по 3500 грн. на кожну дитину, а також стягнути на її користь з відповідача витрати на правничу допомогу 5000 грн. Ухвалою судді від 04.07.2025 року розгляд даної справи було вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. 29.07.2025 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив, в якому заявлені до нього позовні вимоги визнає частково, вказуючи при цьому, що він ніколи не ухилявся від утримання дітей та їх матеріального забезпечення. На підтвердження вказаного факту відповідач долучив скріншоти перерахування коштів на ім`я позивача [PERSON] у сумі 17452 гривні (а.с.44-58). Також, відповідач зазначає, що готовий добровільно утримувати дітей, однак заявлена позивачем сума стягнення з нього по 3 500 гривень щомісяця на користь кожної дитини не відповідає його фінансовим можливостям. Оскільки, відповідач навчається стаціонарно на 3-ому курсі на платному відділенні денної форми навчання за галуззю знань 18» Виробництво та технології» спеціальністю 181 «Харчові технології» спеціалізація «Ресторанні технології та фуд-дизайн» освітнього рівня «бакалавр» Чернівецького торговельно-економічного інституту Державного торговельно-економічного університету, що підтверджується довідкою №327 від 15.07.2025 року та копією договору про навчання у закладі вищої освіти (а.с.37,38). Відповідач стверджує, що отримує заробітну плату, яка складає 8\~200 (вісім тисяч двісті) гривень, а з вирахуванням податків на руки йому видається 6 700 (шість тисяч сімсот) гривень, підтвердженням чого є довідка про доходи (а.с.36). Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання, відповідач просить відмовити у її задоволенні, у зв`язку з тим, що він не має такої можливості, оскільки загальна сума заявлених позовних вимог перевищує його щомісячні доходи. Відповідач посилається на те, що ст. 75 Сімейного Кодексу України визначено, що право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, тобто є особою, яка досягла пенсійного віку, або є інвалідом 1. 2. або 3 групи інвалідності, за умови, якщо другий із подружжя може надавати таку допомогу. Отже, позивач не є непрацездатною, а тому оскільки відповідач не може при своїх доходах надавати допомогу, яку вимагає позивач, відповідач просить відмовити в цій частині позову. Таким чином, відповідач вказує, що згоден платити аліменти, з врахуванням об`єктивних обставин, які склалися він може виплачувати аліменти тільки в мінімально встановленому законом розмірі. 06.08.2025 року представник позивача [PERSON] подав до суду відповідь на відзив мотивуючи тим, що твердження відповідача про невеликі прибутки є абсолютно неправдивими, так як позивачу відомо, що [PERSON] крім офіційної заробітної плати отримує й неофіційні прибутки з незареєстрованої діяльності, які значно перевищують його офіційну платню. Також, сторона позивача зазначає, що відповідач вказавши у своєму відзиві те, що він за власні кошти купляв для дитини необхідні речі не вказуючи при цьому, що він неодноразово отримував від позивача різні суми грошей для здійснення цих покупок. Водночас, відповідач безпідставно та необгрунтовано звинувачує [PERSON] у порушенні його прав, як батька. Такі твердження не відповідають дійсності та не підтверджуються жодними доказами. Крім того, представник посилається на те, що відповідач неправильно тлумачить норму ч. 2 ст. 84 СК України щодо права дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На підтвердження наведених обставин представник позивача надає суду копії скріншотів із переписки в соціальній мережі Вайбер та роздруківки квитанцій з банківського мобільного додатка (а.с. 116-148). За таких обставин, сторона позивача вважає, що твердження відповідача, наведені ним у відзиві на позовну заяву не в повній мірі відповідають дійсності щодо майнового стану відповідача та його участі в утриманні малолітніх дітей. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не прибули, повідомлені про час судового розгляду належним чином; у позовній заяві виклали прохання здійснювати розгляд цієї справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, повідомлений про час судового розгляду належним чином; подав заяву із проханням розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає частково. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно та безсторонньо оцінивши усі наявні докази, які мають значення для розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає позов підставним. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрували 06.05.2021 року, актовий запис № 443, що доводиться копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 06.05.2021 (а.с.8). У вказаному шлюбі народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.11) та копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.12). Факт проживання малолітніх дітей із матір`ю [PERSON] підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї (а.с.14). Довідкою Розтоківського старостинського округу стверджується, що на утриманні [PERSON] перебувають неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Згідно довідки виданої Розтоківським закладом дошкільної освіти «Арніка» Кутської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] є вихованцем цього закладу. Також, за змістом цієї довідки зазначається, що оплату за харчування у закладі здійснює матір - [PERSON] (а.с.16). Крім того, в матеріалах справи міститься медичний висновок №К9ХР-ХКН6-Е8ТЕ-86НЕ від 11.04.2025, який вказує на тимчасову непрацездатність, у зв`язку з вагітністю та пологами (а.с.13). Згідноположень\~статті ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом\~ст.181\~СК України:\~у разі\~відсутності домовленості\~між батьками\~щодо утримання\~дитини - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилом ч.2 ст.84 СК України: дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи відсутність добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації їх обов`язку щодо утримання і матеріального забезпечення дітей, які проживають із матір`ю, що здійснює догляд за дітьми до досягнення ними 3-х років наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей і дружини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Позивач пропонує стягувати із [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі по 3500 грн. щомісячно та на своє утримання 3500 грн. щомісячно. За змістом наданої відповідачем довідки про доходи від 14.07.2025 року (а.с.36) заробіток відповідача за січень 2025 року червень 2025 року становить 49350,00 грн. Мінімальна заробітна плата з 01.01.2025 року становить 8000 гривень. Враховуючи, що судом встановлено факт працевлаштованості відповідача та його місячний дохід - 8200, суд виходить саме з цієї суми. 50% від 8200 гривень складає 4100 гривень. Прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2563 грн., 50% від цієї суми складає 1281,50 гривні. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину відповідного віку становить 2563 грн. Прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн. Згідно ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження»: загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. 70% від 8200 становить 5740 грн. Отже, запропонований позивачем розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання дітей щомісячно, відповідає передбаченому законом розміру аліментів на одну дитину, який не повинен перевищувати 5740 грн. та не бути меншим 1281,50 грн. на дитину відповідного віку. Запропонований позивачем розмір аліментів на утримання дружини у сумі 3500 грн. відповідає передбаченому законом розміру аліментів на дружину, який не повинен перевищувати 4100 грн. Відповідач визнав частково заявлені позовні вимоги, стверджуючи про свою фінансову спроможність сплачувати аліменти на утримання двох дітей у мінімальному розмірі.\~ З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, а також тенденцію зростання розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і мінімальної заробітної плати для працездатних осіб, здійснення догляду позивачем за дитиною до досягнення нею трьох років, що обмежує її можливість працевлаштуватись - суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2700 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України). Відповідач стверджує про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на утримання дружини позивача, а сторона позивача не надала доказів на спростування цієї позиції відповідача, як і не зазначила орієнтовну суму сукупного доходу відповідача чи інформацію про наявне у нього інше майно та інші обставин, що враховуються судом відповідно до ст. 182 СК України. При цьому, сторона позивача зазначає про витрату щомісяця на утримання двох дітей 8000 грн, надання позивачем відповідачу коштів на придбання речей для дітей, разом з тим, стверджуючи, що її дохід становить лише соціальна допомога при народженні дитини і її матеріальний стан вкрай важкий. За вказаних обставин, суд вважає, що у позовній вимозі щодо стягнення аліментів із відповідача на утримання дружини, яка здійснює догляд за дитиною до 3-х років слід відмовити. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти на дітей слід присудити з 03.07.2025 року, тобто з дня надходження до суду вказаного позову. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути понесені позивачем процесуальні витрати у сумі, пропорційній до задоволених позовних вимог, - 2571,50 грн. На підставі ст.ст. 84, 141, 180-185, 191 СК України,

Outcome: partial