Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що він з відповідачкою 25 липня 2000\~року зареєстрували шлюб.\~Від шлюбу\~мають дочку\~ [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, через різність характерів та поглядів на життя, між ними постійно виникають непорозуміння та суперечки, стосунки загострилися тому відсутні можливості далі підтримувати шлюбні стосунки та збереження шлюбу, а тому наполягає на його розірванні, на примирення не згідний. Просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 25 липня 2000 року виконавчим комітетом Паланської сільської ради Уманського району в Черкаській області, актовий запис №3. Ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначений розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. На адресу суду відповідач подала заяву, що позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі, відзив на позовну заяву подавати наміру не має та наполягає на розірванні шлюбу. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до приписів ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.07.2020 Виконавчим комітетом Паланської сільської ради Уманського району в Черкаській області [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 25\~липня 2020 року у Виконавчому комітету Паланської сільської ради Уманського району в Черкаській області, актовий запис №3. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Паланської сільської ради Уманського району в Черкаській області,\~актовий запис\~№25, батьками [PERSON] ,\~ [INFO] , є: батьком [PERSON] ,\~матір`ю \~ [PERSON] . На цей час сторони у справі не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки останні не бажають зберегти шлюб просять не надавати строк на примирення. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до положень ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд враховує, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї за встановлених обставин не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін. Враховуючи, що сторонами не надано до суду жодного доказу на підтвердження наміру зберегти сім`ю та відновити шлюбні стосунки, а також не вбачається наміру вчинення дій, направлених на примирення, а також інші обставини, які склалися між сторонами у вказаному випадку, на думку суду, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved