Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю ««Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» адвокат Рябко С.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] \~(далі-\~відповідач 1),\~ [PERSON] \~(даді\~ відповідач\~2) про стягнення заборгованості.\~ В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05.03.2013 у справі № 1013/9925/2012 з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі за текстом\~«Дельта Банк») було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 11382390000 від 11.08.2008 у розмірів 287\~993, 95 грн. При цьому, первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором позивачу, який набув право вимоги. Відповідачі у добровільному порядку рішення суду не виконують, що є підставою для стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Просить стягнути з відповідачів суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями, підтвердженими рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05.03.2013 у справі № 1013/9925/2012, 3 % річних у розмірі 42323,28 грн та інфляційні втрати у розмірі 139655,05 грн, а всього 181978,33 грн. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, яку сторони отримали в установлений законом строк. Відповідачі в установлений судом строк не подали заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відзив на позовну заяву у встановлений строк відповідач 1 суду не надав. Від представника відповідача 2 [PERSON] адвоката Касьяненка Д.Л. 05.11.2025 до суду надійшов відзив із запереченнями на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за таке прострочення, у зв`язку з воєнним станом в Україні, дія якого не скасована та не припинена, що неустойка та інші платежі, сплата яких передбачна договором, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання за цим договором, підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем). У позивача відсутні правові передумови для пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення з відповідача-2 3 % річних та інфляійних втрат у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання, а відтак заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також зазначає, що позивач не обґрунтував, у чому саме полягає прострочення виконання грошового зобов`язання, яким чином визначено суму заборгованості та нарахування 3 % річних, а також не надав жодних документів, що підтверджують звернення до органів державної виконавчої служби чи приватного виконавця з метою примусового виконання зазначеного рішення суду. Предстаник відповідача-2 зазначає, що пред`явлення до відповідача-2 вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є безпідставним, оскільки порука припинена, відповідач-2 не несе відповідальність за неналежне виконання відповідачем-1 грошового зобов`язання, так як порука відповідача-2 встановлена договором поруки від 11.08.2008 була припинена на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки кредитор не пред`явив вимоги до поручителя протягом 6 місяців після настання строку виконання основного зобов`язання. Також зазначає, що у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з зазначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Крім того, станом на 06.11.2024 діючим цивільним законодавством не передбачено, що права кредитора пред`явити вимогу про сплату 3% річних та інфляційних втрат окрео від вимоги про сплату суми боргу за грошовим зобов`язанням. Звертає увагу, що позивачем неналежним чином засвідчені копії документів, доданих до позовної заяви. Від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» адвоката Рябка С.О.11.11.2025 до суду надішла відповідь на відзив із запереченнями на відзив відповідача 2. В обґрунтування відповіді на відзив представником позивача зазначено, що позивач не нараховував та не заявляв вимоги щодо стягнення сум відповідно до ст. 625 ЦК України за період після введення воєнного стану на території України, розрахунок здійснено за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року. Крім того, нарахування 3 % річних та інфляційних втрат здійснення на всю суму боргу, яка стягнута судовим рішенням. Також, представник позивача зазначає, що надає суду довідку та копію розрахунку заборгованості, згідно з якими починаючи з 01.12.2011 погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювалось, а тягар доказування відсутності боргу покладається на боржника, проте відповідачами не надано належних та допустимих доказів щодо належного виконання зобов`язань за кредитним договором та сплати сум на виконання рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05.03.2013 у справі № 1013/9925/2012. Щодо заперечення представника відповідача 2 щодо неможливості предвлення щодо відповідача 2 поовних вимог у зв`язку з припиненням договору поруки, представник позивача зазначає, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05.03.2013 у справі № 1013/9925/2012 стягнуто з відповідача 1 та відповідача 2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 287993,95 грн та судові витрати, рішення суду набрало законної сили та у відповідача 2 виник юридичний обов`язок здійснити відповідний платіж на виконання рішення суду. Зазначає, що невиконання відповідачами судового рішення, яке набрало законної сили, не позбавляє права позивача нараховувати інфляційні втрати та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Щодо тверджень представника відповідача-2 щодо неможливості нарахування та стягнення інфляційних втрат за неналежне виконання грошового зобов`язання, вираженого в іноземній валюті, представник позивача зазначає, що вони є безпідставними, адже в цьому впадку судовим рішення з відповідачів стягнуто грошові кошти в національній валюті без зазначення еквіваленту іноземної валюти, тобто втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції не будуть відновлені еквівалентом іноземної валюти. Зазначає, що заборгованість за кредитним договором підтверджена та захишена рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 05.03.2013 у справі № 1013/9925/2012, грошові зобов`язання на дату подання позовної заяви відповідачами не виконані, зобов`язання не є натуральними, відповідно позивач має право на отримання компенсації відповідно до ст. 625 ЦК України. Також у відповіді на відзив представник позивача вказує, що посилання представника відповідача 2 на порушення вимог ч. 2 ст. 95 ЦПК України є надуманими, а ЄСПЛ неодноразово наголошував, що надмірний формалізм є порушенням пава на справедливий суд. Просить врахувати суд, що підтверджене судовим рішенням грошове зобов`язання не виконується понад 10 років. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» було стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № 11382390000 від 11.08.2008 у розмірів 287\~993, 95 грн та судові витрати в розмірі 2879,94 грн. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі добровільно рішення суду не виконують, заборгованість за договором не погашена. На підставі Договору № 1369/К про відступлення прав вимог, згідно з якими 11.05.2019 відбулась заміна кредитора шляхом відступлення ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитним договором № 11382390000 від 11.08.2008 і ТОВ «Фінансова установа «ЄФКР» набуло право вимоги до відповідачів. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22.04.2020 замінено сторону виконавчого провадження - стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання вказаного вище рішення Ірпінського міського суду Київської області від 05.03.2013 з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» належні йому права вимоги до позичальників.\~ Необхідність виконання зобов`язання належним чином та обов`язковість виконання договору закріплені в статях\~525-526,\~530,\~625,\~629 ЦК України. Відповідно до положень\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Під час вирішення питання про можливість нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із ч. 1\~ст. 1048 ЦК України, необхідно мати на увазі, що такі проценти нараховується у разі: якщо у договорі позики не зазначено проценти або не вказано, що він безпроцентний; предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України\~гривні; період нарахування процентів від суми позики\~є період дії договору позики у межах строку, протягом якого позичальник може правомірно не сплачувати кредитору борг (що відбувається у разі повернення боргу періодичними платежами), оскільки на період після закінчення цього строку позика не надавалась. Згідно із ч. 2\~статті 625 ЦК України\~в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~ Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В даних правовідносинах у порушення вимог закону, відповідачі в односторонньому порядку відмовилися від виконання рішення суду, в установлені строки ухвалені до сплати судом суми не повернули. В силу статей\~512,\~1077,\~1078 ЦК України\~позивач в законному порядку набув право вимоги до відповідачів. Суд приймає розрахунок, наданий позивачем. Відповідачі свого розрахунку суду не надали. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних втрат. В свою чергу відповідачами не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ними зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем за Рішенням суду та позовні вимоги взагалі. Враховуючи наведене, відсутність нарахування заборгованості у період воєнного стану, наявність несплаченої відповідачами заборгованості за рішенням суду, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved