Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Зміст позовних вимог. 20 січня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОШЕЛЬОК» (позивач) до [PERSON] (відповідач), в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №3373806542-527044 від 25.11.2021 в розмірі 48 219,96 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Обґрунтування позовних вимог та заперечень відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.11.2021 між [PERSON] та ТОВ «КОШЕЛЬОК» було укладено договір №3373806542-527044 про надання коштів у позику на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов і правил, зазначених у договорі. Зазначений кредит оформлено за допомогою веб-сайту, без вчинення відповідачем дій на якому укладення договору було б неможливим. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор 5643 для підписання кредитного договору №3373806542-527044, шляхом направлення на номер телефону позичальника, вказаний під час реєстрації в особистому кабінеті, електронного СМС-повідомлення. Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту 10000 грн, початковий строк кредитування 15 днів, відсоткова ставка 1,1% на добу за початковий строк кредитування; факт користування позичальником кредитом після закінчення початкового періоду має наслідком продовження строку користування кредитом на умовах, визначених п.п. 3.7., 3.8.: строк користування кредитними коштами продовжується на 90 днів, тобто до 09.03.2022 з ставкою 2.2% на добу. Позивач виконав свої зобов`язання та надав кредит відповідачу на її банківську картку, яку вона вказала в особистому кабінеті. [PERSON] не виконала свого зобов`язання та на час подання позовної заяви борг склав 31 450,00 грн, з яких: 10000 грн кредит, 1650,00 грн відсотки за початковий строк користування позикою, 19 800,00 грн відсотки за продовжений строк користування позикою. Також позивачем нараховані інфляційні збитки - 14073,88 грн та 3% річних - 2 696,08 грн, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з 09.03.2022 по 15.01.2025. У відзиві на позовну заяву представник відповідача - Калінін С.К. зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність. Зазначає, що нарахування інфляційних витрат та 3% річних у період дії воєнного стану на території України незаконне відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Щодо доказів отримання кредиту, представник зазначає, що у повідомленні платіжної системи ТОВ «ТАСК ЛІНК» та відповіді АТ «ТАСКОМБАНК» не зазначена банківська установа, тому це не свідчить про отримання відповідачем кредиту у сумі 10000 грн. Вважає, що позивачем не доведено отримання відповідачем кредитних коштів. Розрахунок заборгованості не містить даних про осіб, повноважних на його видання. Також посилається на відсутність доказів отримання [PERSON] листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, про здійснення входу останньою на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, а тому відсутні докази укладення кредитного договору в електронному вигляді. Далі представник відповідача зазначає, що позивачем не долучено доказів належності відповідачу електронного підпису, її реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі, отримання логіну та паролю в даній системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Крім цього, представник відповідача звертає увагу, що розрахунок заборгованості не відповідає нормам закону та договору, а саме вважає, що проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 15 днів, тобто терміну, на який було надано кредитні кошти. Із внесенням змін 24.12.2023 до ч. 7 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Окрім цього, представник посилається на те, що до договору включені несправедливі умови, які полягають у тому, що фінансова установа може в односторонньому порядку продовжити дію такого договору для подальшого нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором. Також зазначає, що зазначення у договорі двох строків кредитування призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема позичальником. Позичальник, отримуючи кредит, вважала, що повинна була повернути його 27.11.2021, однак позивач, нараховуючи заборгованість за процентами, виходив з іншого строку кредитування, що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін договору. За таких обставин, інші відсотки, які нараховані після закінчення строку кредитування, представник відповідача вважає необґрунтованими. У зв`язку з викладеним, просить відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. У відповіді на відзив представник позивача посилався на те, що позивачем надано докази отримання відповідачем кредитних коштів. Звертає увагу, що відповідачем визнано факт отримання коштів, оскільки ним жодних заперечень та доказів того, що коштів не отримав, не зазначається. Станом на дату подання позовної заяви відповідачем не вчинено жодних дій на погашення заборгованості чи хоча б узгодження порядку його погашення. Натомість відповідач не тільки не виконує взяті на себе зобов`язання, а й створює умови для безпідставного стягнення з позивача власних витрат на правову допомогу, які при мінімально можливій добросовісній поведінці позичальника в останнього не виникли б взагалі. Представник позивача вважає, що спір у цій справі виник внаслідок свідомого ігнорування відповідачем власного обов`язку, не вчинення жодних дій на його позасудове врегулювання. На думку позивача розмір витрат на правничу допомогу відповідача є необґрунтованим та не пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, підстав виникнення спору, досудової поведінки відповідача та обсягу інтересу який такою правовою допомогою захищається. Враховуючи наведене, представник позивача просить відмовити в задоволенні клопотання відповідача про стягнення витрат на правову допомогу. Стосовно тверджень щодо недопустимості застосування ст. 625 ЦК України, представник позивача зазначає, з посиланням на висновки Верховного Суду, що правомірно пред`являє вимоги в порядку ст. 625 ЦК України. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання. 24 січня 2025 року судом відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року продовжено строк для подання відповіді на відзив. 20 березня 2025 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 13 травня 2025 р. на виконання вимог ухвали судом отримано відповідь АТ КБ «ПриватБанк». У позовній заяві представник позивача виклав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не прибула, проте її представник у відзиві просив розглянути справу без участі сторони відповідача. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів. Обставини, встановлені судом. 25 листопада 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальність ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] укладено договір №3373806542-527044 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (далі - Договір) в електронній формі, шляхом вчинення дій на сайті кредитодавця (https://koshelok.net/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, відповідно до розділів 5 та 6 Правил надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОШЕЛЬОК», затвердженому 19.08.2021. Невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ «Кошельок». Уклавши цей договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких знаходиться на сайті кредитодавця: https://koshelok.net. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості електронного підпису позичальника буде використовуватися одноразовий ідентифікатор відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію» (пункти 9.4., 9.5.). У пункті 9.8 Договору зазначено, що позичальник підтверджує, зокрема те, що отримав від Кредитодавця до укладання цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до умов договору №3373806542-527044, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 10000.00 (десять тисяч гривень 00 копійок.) гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту - споживчий кредит (пункти 1.1. та 1.2.). Сторони також погодили проценти за користування кредитом: 1760 грн., які нараховуються за ставкою 1.10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.3.4., 3.5., 3.6. цього Договору (пункти 1.3.2., 1.3.3., 1.3.3.1., 1.4.). Відповідно до п. 2.1. Договору, кредит надається строком на 15 (п`ятнадцять діб ) днів, (далі - «Лояльний період») початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. Відповідно до п. 3.5. Договору, сторони погоджуються що у випадку користування Кредитом з боку Позичальника більше за визначений Лояльним періодом, встановлении? п.2.1 Договору або додатковими угодами між Сторонами зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період користування Кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 3.4 цього Договору Процентна ставка менша ніж 2 (два) відсотки від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, то правила нарахування процентів за Процентною ставкою визначеною п.3.4 Договору скасовуються з моменту початку і?х застосування і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування Кредитом, а саме 2,2% (два цілих два десятка процента) за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення Кредиту. Таким чином зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за користування Кредитом в розмірі 1,85 розповсюджуються на весь період користування Кредитом з моменту укладення цього Договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені Позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.2.1 Договору. Згідно з п. 3.6. Договору, сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні 212 ст. ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на наступних умовах: 3.7. Зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду. 3.8. З наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 803 (вісімсот три) процента річних, що становить 2.2 проценти в день від суми Кредиту за кожен день користування ним. 3.9. З наступного дня після закінчення Лояльного періоду у відповідності до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю сплачувати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3 (три) проценти річних від простроченої суми. Відповідно до повідомлення АТ «ТАСКОМБАНК» на запит ТОВ «КОШЕЛЬОК», Банком здійснено перекази грошових коштів на рахунки одержувачів до яких емітовані електронні платіжні засоби, а саме 25.11.2021 17:10:42, картка отримувача [NUMBER] , сума зарахування 10 000,00 грн. Згідно з повідомленням ТОВ «ТАСК ЛІНК» 25.11.2021 через платіжну систему ТОВ «ТАСК ЛІНК» було проведено успішне зарахування на карту клієнта 10 000 грн, номер карти [NUMBER] , замовлення: видача кредитних коштів, Договір займа №3373806542-527044. Відповідно до відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК», картка №4731185620978640 емітована на ім`я [PERSON] . Згідно з випискою по рахунку № [NUMBER] за період з 24.11.2021 - 29.11.2021, 25.11.2021 на картку № [NUMBER] 25.11.2021 зараховано 10 000,00 грн. Із розрахунку заборгованості за договором №3373806542-527044, складеним ТОВ «КОШЕЛЬОК», встановлено, що відповідач жодного платежу не здійснила та має заборгованість за договором у сумі 31 450,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - за кредитом, 21 450,00 грн - за відсотками (1 650,00 грн в межах лояльного періоду+19800,00 грн за продовжений строк користування позикою). Також ТОВ «КОШЕЛЬОК» нарахувало інфляційні збитки 14 073,88 грн та 3% річних 2 696,08 грн за період з 09.03.2022 по 15.01.2025 відповідно до ст. 625 ЦК України (розрахунок інфляційних збитків та 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України. Джерела права, які підлягають застосуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про електронну комерцію" (тут і далі у редакції на час підписання договору), електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Відповідно до частин 3, 4, 12, 13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції, а саме, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 стаття 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінка аргументів, наведених учасниками справи та висновок суду. Відповідно до пунктів 9.4., 9.5. Договору №3373806542-527044 від 25.11.2021 невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок»». Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких знаходиться на Сайті Кредитодавця: https://koshelok.net. Сторони діи?шли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості електронного підпису Позичальника буде використовуватись одноразовии? ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону Украі?ни «Про електронну комерцію». Порядок надання кредиту та підписання електронного договору, визначений у розділі 5 та 6 Правил надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок», наявний в матеріалах справи, свідчить про те, що без входу на сайт Товариства, реєстрації, створення особистого кабінету заявника, в якому заявник зазначає свої особисті дані, підтверджує введені данні, оформлення заявки на кредит та отримання відповіді, прийняття ним пропозиції шляхом вчинення дій в інформаційно-телекомунікаційній системі, неможливе укладення договору, а тому доводи представника відповідача про відсутність доказів підписання спірного договору, належності відповідачу електронного підпису, реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі є неприйнятними та відхиляються судом. Окрім цього, суд звертає увагу, що позивачем до позовної заяви додано фото відповідач із паспортом, надані позивачу як підтвердження особистості відповідача, електронна пошта відповідача та її номер телефону, зазначена у договорі, відповідають зазначеним у договорі № б/н/25 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 28.01.2025. До того ж, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У даній справі кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачкою не визнавався недійсним. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10березня 2021 у справі № 607/11746/17). Крім того, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому відкрито картковий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , підтвердило зарахування коштів 25 листопада 2021 року у сумі 10 000 грн. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Натомість відповідачем жодним чином не спростовано отримання вказаних коштів за договором №3373806542-527044, як і не надано доказів про повернення отриманих у кредит коштів, що є її процесуальним обов`язком. Відповідач скористалася своїми процесуальними правами на власний розсуд та не надала суду доказів на спростування доводів позивача, а звівся лише до оцінки доказів, наданих позивачем. Обов`язок доказування власної правової позиції у справі не може полягати лише у спростуванні протилежною стороною доводів іншої сторони, а насамперед полягає у доведенні стороною власної правової позиції. При цьому суд приймає до уваги вимоги процесуального закону, який покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах №910/18036/17 від 02.10.2018, №917/1307/18 від 23.10.2019. Враховуючи наведене, позивачем доведено на підставі належних доказів волевиявлення сторін на укладення правочину, укладення сторонами договору в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми, підписання в порядку передбаченому ст. ст. 638, 639 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» та ЗУ «Про електронний цифровий підпис», виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме надання грошових коштів позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором та не виконання відповідачем умов вищевказаного договору, у зв`язку із чим і виникла заборгованість. Щодо доводів відповідача про неправомірність нарахування процентів після закінчення 15 денного строку, на який було надано кредит, суд відхиляє ці доводи, оскільки сторонами у договорі було погоджено як лояльний період користування кредитом (15 днів), так і продовження строку користування кредитом після закінчення лояльного періоду та розмір відсотків за цей період. Так, згідно п.3.6 договору, сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні 212 ст. ЦК України, що має наслідком продовження строку користування кредитом, зокрема, за умови зобов`язання щодо повернення основної суми переноситься на наступний день після закінчення Лояльного Періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного Періоду. З наступного дня після закінчення Лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 803 (вісімсот три) процента річних, що становить 2.2 проценти в день від суми Кредиту за кожен день користування ним. З зазначеними умовами договору відповідач погодилася, підписавши договір. За такого, оскільки відповідач [PERSON] у встановлений в договорі строк (15 днів) не виконала свої зобов`язання та не повернула грошові кошті в загальному розмірі 11 650,00 грн (10 000 грн тіло кредиту + 1 650,00 грн відсотки за користування позикою за перші 15 днів), позивач у відповідності до п.3.6 договору, продовжив нараховувати відсотки за користування позикою протягом наступних 90 днів. Між тим, докази щодо погашення (часткового погашення) кредитної заборгованості відповідачем в матеріалах справи відсутні. У зв`язку з чим, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «КОШЕЛЬОК» склав 31 450,00 грн з яких: 10 000 грн - заборгованість за кредитом, 21 450,00 грн - за відсотками (1 650,00 грн в межах лояльного періоду+19800,00 грн за продовжений строк користування позикою). Вказана заборгованість підтверджена детальним розрахунком заборгованості за Договором №3373806542-527044 від 25 листопада 2021 року та відповідачем не спростована. За вказаних обставин, суд вважає доведеним та обґрунтованим наявність у відповідача заборгованості в розмірі 31 450,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - за кредитом, 21 450,00 грн - за відсотками (1 650,00 грн в межах лояльного періоду+19800,00 грн за продовжений строк користування позикою). Одночасно, суд погоджується з доводами представника відповідача про незаконність нарахування інфляційних витрат та 3 % річних, виходячи з такого. Відповідно до п. 18 ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє дотепер. Отже, з 24 лютого 2022 року [PERSON] звільняється від обов`язку сплатити позивачу нараховані ним інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми, а тому ці суми підлягають виключенню із розміру заборгованості. Підсумовуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 31 450,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - за кредитом, 21 450,00 грн - за відсотками за користування кредитом. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково (65%), то судові витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 1574,56 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник відповідача надав суду: довіреність; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльність; ордер; договір № б/н/25 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 28.01.2025, укладений між [PERSON] та АБ «Калінін і Партнери»; Додаток 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 28.01.2025, умовами якої визначено гонорар 6000 грн; рекомендовані (мінімальні) ставки адвокатського гонорару (винагороди); платіжна інструкція № @2PL945690; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 10.02.2025; платіжна інструкція № @2PL087602. Таким чином, представником відповідача надані належні докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Підстав для зменшення розміру цих витрат судом не встановлено. Разом з тим, оскільки відхилена частина вимог складає 35%, з ТОВ «КОШЕЛЬОК» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 2 100 грн.

Outcome: partial