Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

13.06.2025 [PERSON] , в інтересах якого діє його представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до Війтовецької територіальної громади в особі Війтовецької селищної ради про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшли дві земельні ділянки площею 2,4400 га, кадастровий номер 6820987200:04:020:0311, та площею 2,2319 га, кадастровий номер 6820987200:04:020:0199, які розташовані на території Сарнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області. На протязі останніх років життя стан здоров`я [PERSON] погіршився, вона важко хворіла та була позбавлена можливості самостійно пересуватися. Оскільки власних дітей та інших близьких родичів у неї не було, тому починаючи з 01.08.2016 і до дні її смерті разом з нею проживав її двоюрідний племінник [PERSON] , який здійснював догляд за нею та утримував її. Інших спадкоємців, які б претендували на зазначене спадкове майно немає. В грудні 2024 року позивач звернувся до Волочиської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після померлої [PERSON] , однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з наведеним, просить: встановити факт, що [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини проживав однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 2,2319 га, кадастровий номер 6820987200:04:020:0199, та земельну ділянку, площею 2,4400 га, кадастровий номер 6820987200:04:020:0311, що розташовані на території Сарнівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у вирішенні справи покладається на думку суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [INFO] в с. Куровечка Хмельницького району Хмельницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.09.2021 (а.с. 7). [PERSON] належали земельні ділянки, площею 2,4400 га, кадастровий номер 6820987200:04:020:0311, та площею 2,23 га, кадастровий номер 6820987200:04:020:0199, що розташовані на території Сарнівській сільській раді, Волочиського (тепер Хмельницького) району, Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копіями державних актів про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 192674 від 09.09.2008 та серії ХМ № 019058 від 28.10.2005 (а.с. 8-9). Відповідно до копії акта обстеження матеріально-побутових умов на предмет визначення фактичного проживання від 31.07.2025, складеного депутатом Війтовецької селищної ради Рудик Т., та копії довідки від 01.08.2025 № 185, виданої старостою Сарнівського старостинського округу Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала за адресою: [ADDRESS] . З серпня 2016 року і до дня її смерті разом з нею однією сім`єю проживав її племінник [PERSON] . На протязі цього часу він здійснював за нею догляд, утримував її. Після смерті тітки здійснив її поховання та організував поминальні обіди. Згідно копії довідки від 09.07.2025 № 635, виданої КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Війтовецької селищної ради, [PERSON] , 1937 року народження, яка померла [INFO] , перебувала на обліку у сімейного лікаря з діагнозом: «ІХС дифузний кардіосклероз, фібриляція перед сердець, тахісистолічна форма СК-ІІ-Б-ФК-ІІІ. Напади серцевої задухи. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Церебральний атеросклероз, виражені когнітивні розлади». Зазначене захворювання викликало у неї когнітивні порушення, вона не могла вільно пересуватися. Починаючи з січня 2014 року і до дня її смерті, її племінник [PERSON] опікувався нею. З метою оформлення спадкових прав після померлої [PERSON] , позивач звернувся до Волочиської державної нотаріальної контори. Однак, Волочиська державна нотаріальна контора листом від 14.01.2025 № 66/01-16 повідомила, що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не має можливості, у зв`язку з тим, що він пропустив термін для прийняття спадщини і не був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем. Крім того, відсутні інші спадкоємці, які прийняли спадщину і могли б надати письмову згоду на подання ним заяви про прийняття спадщини, а також неможливо прослідкувати родинні відносини між ним та померлою [PERSON] (а.с. 13). Згідно листа Волочиської державної нотаріальної контори від 24.06.2025 № 621/01-16, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. З копії паспорта позивача вбачається, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що їх сусідка [PERSON] з 2016 року хворіла. З цього часу разом з нею проживав її племінник [PERSON] , доглядав та опікувався нею. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. За змістом ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. У постанові від 04 листопада 2024 року у справі № 504/3606/14-ц Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вказав, що у частині третій статті 1268 ЦК України вимагається проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрація місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Як встановлено судом [PERSON] з серпня 2016 року і до дня смерті [PERSON] постійно проживав разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Інші спадкоємці за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Враховуючи, що факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років [PERSON] разом з [PERSON] до часу відкриття спадщини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а також обставину, що нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved