Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Дочірнє підприємство «Газпостач» товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» (далі ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз») звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за спожитий природній газ у сумі 7 787,49 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що ДП «Газпостач» Приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» (з 05 грудня 2019 року ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз») як постачальник поставило відповідачці як споживачу та власнику приміщення та споживачу за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування квартири від 03 червня 2002 року, обсяги природного газу, а остання їх фактично прийняла. [PERSON] здійснила фактичне споживання природного газу та частковий розрахунок по ньому, чим акцептувала (підтвердила) свою згоду на приєднання до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам. Свої зобов`язання позивач виконав в повному обсязі, надав послуги постачання природного газу відповідачу в необхідних об`ємах (обсягах), натомість, [PERSON] зобов`язання у частині оплати послуг з газопостачання не виконує. Остання не подала до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на об`єкт, а фактично проводила споживання природного газу. Таким чином, між ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» та [PERSON] склались фактичні договірні відносини зі споживання природного газу, за якими позивачем було поставлено об`єми природнього газу, відповідачка прийняла (спожила) дані обсяги газу, однак не здійснила оплату за спожитий природний газ. Згідно особового рахунку № [NUMBER] , станом на 17 липня 2025 року за вказаним вище помешканням, яке належить [PERSON] рахується заборгованість за спожитий природний газ у сумі 7\~787,49 грн. З огляду на зазначене, представник позивача просить позов задовольнити, стягнути виниклу заборгованість та сплачений судовий збір. У судове засідання представник позивача ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» не з`явився, подав до суду заяву, у якій просить здійснити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, відзиву на позовну заяву не надала суду. Тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування від 03 червня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Березій З. А., зареєстрованому в реєстрі за № 4452. Відповідно до довідки про стан розрахунків з ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» за період з 01 грудня 2020 року по 30 квітня 2022 року, виданої 17 липня 2025 року, власником особового рахунку № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , та заборгованість вище вказаним рахунком складає 7\~787,49 грн. Довідка про фінансовий стан споживача, яка надана позивачем, станом на 22 липня 2025 року, також підтверджує обсяги газу, які були спожиті та відповідно мали бути оплачені відповідачем, що узгоджується з довідкою про стан розрахунків. Відтак, до виниклих між сторонам правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» (далі Закон) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізикохімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативноправовими актами. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативноправовими актами, а також договором постачання природного газу. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, відповідно до положень постанови НКРЕКП про затвердження Типового договору від 30 серпня 2015 року № 2500 (далі Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Умови Договору розміщені на офіційному сайті НКРЕКП, сайті Постачальника в мережі Інтернет. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642\~Цивільного\~кодексу\~України на не визначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору у вигляді заявиприєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього Договору. Постановою Кабінету Міністрів України №2496 від 30 вересня 2015 року було затверджено Правила постачання природного газу (далі Правила). Відповідно до п. 3 Розділу І Загальні положення Правил, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. За змістом п. 5 Розділу І Загальні положення Правил, побутовий споживач фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Згідно п. 6. ч.1 Закону України «Про житловокомунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житловокомунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житловокомунальної послуги. Тобто, споживачем послуг газопостачання може бути як власник так і користувач об`єкта нерухомого майна, що отримує відповідні послуги газопостачання. Таким чином, відповідач по справі, проживаючи за адресою [ADDRESS] , враховуючи положення п. 4 Розділу ІІІ Правил та зміст Оборотносальдової відомості, здійснила фактичне споживання природного газу, чим акцептувала (підтвердила) свою згоду на приєднання до умов Договору про постачання природного газу побутовим споживачам. Згідно п. 32 Розділу ІІІ Порядок постачання природного газу побутовим споживачам Правил, побутовий споживач зобов`язується: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; раціонально використовувати природний газ, обережно поводитися з газовими приладами і пристроями: не пізніше ніж за двадцять робочих днів до звільнення приміщення або повного припинення газоспоживання письмово повідомити діючому постачальнику про розірвання договору та розрахуватися за спожитий природний газ; безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильник газу, представників постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу; проводити на вимогу постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред`являти платіжні документи на вимогу постачальника для перевірки правильності оплати; виконувати інші обов`язки, передбачені цими Правилами та чинним законодавством. Свої зобов`язання ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» виконав в повному обсязі, надав послуги з постачання природного газу Споживачу в необхідних об`ємах (обсягах), натомість [PERSON] зобов`язання у частині оплати послуг з газопостачання не виконує в повному обсязі. Відповідач не подала до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на об`єкт, а фактично проводить споживання природного газу. Таким чином, між позивачем та відповідачем склались фактичні договірні відносини зі споживання природного газу, за якими ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» було поставлено об`єми природного газу, які [PERSON] прийняла (спожила), однак не здійснила оплати за спожитий природний газ. З оплат, зазначених у довідці про стан розрахунків з ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» від 17 липня 2025 року, за період з 01 грудня 2020 року по 30 квітня 2022 року, за споживачем [PERSON] , вбачається, що відповідач здійснювала періодичну оплату за споживання газу. Дане підтверджують наступні оплати: 18 січня 2021 року 601,92 грн; 18 березня 2021 року 2 474,46 грн; 19 квітня 2021 року 489,30 грн; 18 травня 2021 року 650,07 грн; 18 червня 2021 року 449,50 грн. З оплат, зазначених у відомості, вбачається, що дії [PERSON] , спрямовані на погашення боргу, але не в повній мірі, що і зумовило виникнення боргу. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житловокомунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати житловокомунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності зі ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію, та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 32 Розділу ІІІ Порядок постачання природного газу побутовим споживачам Правил споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору. У Постанові судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 62951 цс 15 від 20 квітня 2016 року, міститься правова позиція, в якій зазначено «що хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житловокомунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житловокомунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житловокомунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житловокомунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житловокомунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житловокомунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житловокомунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житловокомунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Подібний висновок міститься і у постанові Верховного Суду у справі № 210/5796/16ц від 18 березня 2019 року, в якому встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житловокомунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Отже, надані дефакто послуги з газопостачання відповідачу, повинні бути ним оплачені в незалежності від факту наявності укладеного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільноправовий обов`язок з оплати отриманих житловокомунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Тому, проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд доходить до переконання, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою обов`язку з оплати заборгованості за спожитий природній газ, порушено права позивача, оскільки він позбавлений можливості отримати кошти, на які розраховував, надаючи послуги. З цих підстав, позов ДП «Газпостач» ТОВ «Тернопільміськгаз» підлягає до задоволення шляхом стягнення в його користь із [PERSON] заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 7\~787,49 грн. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень. Жодних доказів на спростування викладених у позові обставин відповідачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved