Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач [PERSON] , в інтересах та від імені якої діє адвокат Фоменко О.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що з 2012 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.06.2025 було розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину\~ [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , Дитина проживає разом із матір`ю, яка наразі не спроможна забезпечити їй належний рівень матеріального утримання. Враховуючи те, що батько є здоровим, працездатним та має реальну можливість брати участь у фінансовому забезпеченні дитини, на нього може бути покладено обов`язок зі сплати аліментів. Оскільки відповідач має можливість надавати таку допомогу, просить стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2025 і до досягнення дитиною повноліття. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18\~вересня 2025\~року \~прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження. Згідно з ч. 1 ст.24 4ЦПК України\~після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Відтак, суд 02.12.2025 перейшов до стадії ухвалення рішення. ІІІ. Позиції сторін. 24.11.2025 від представника відповідача адвоката Чумак В.П. надійшла заява, у якій остання вказала, що відповідач визнає позов та проти його задоволення не заперечує. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.06.2025. Відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Дитина проживає разом з матір`ю, батько добровільно сплачує кошти на рахунок матері та не заперечує проти стягнення з нього аліментів. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст.. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину встановлені у\~ст.. 181 СК України. Так, за загальним правилом, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182\~СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. VІ. Висновки суду. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відтак, у них виник спільний обов`язок утримувати дитину. Сімейний кодекс\~України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Судова практика містить висновки про те, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не належить до переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 755/14148/18 та від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20). Таким чином, визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги щодо розміру стягнення аліментів, а саме 1/4 частки всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму. Відповідач у відзиві та в судовому засіданні не заперечив проти такого розміру аліментів. Суд також враховує, що Відповідач є особою працездатного віку, працевлаштований та має постійний дохід, тому вважає, що з відповідача на утримання неповнолітньої дитини слід стягувати аліменти в розмірі частки всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.02.2025 і до досягнення дитиною повноліття, що забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. Саме такий розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, відповідно до статей 192,201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не є сталим і може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п.1 ч.1ст.430\~ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. VІІ. Розподіл судових витрат. Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст. 141, 142 ЦПК України 1211,20 грн. судового збору в дохід держави. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач позов визнав, тому з відповідача на користь держави належить стягнути 50% судових витрат в розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved