Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» у листопаді 2024 року подано позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 6276954 від 16.01.2023 року в загальній сумі 55820,00 грн, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу в сумі 20000,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 35820,00 грн. Позов мотивований тим, що 16.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем був укладений договір № 6276954 про надання споживчого кредиту. 26 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», укладено договір факторингу № 26.09/23-Ф, відповідно до якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за договором № 6276954 про надання споживчого кредиту від 16.01.2023 року. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача загальній сумі 55820,00 грн, яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу в сумі 20000,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 35820,00 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2024 року на підставі пункту 1 частини першої статті 31 Цивільного процесуального кодексу України позовні матеріали направлені до Кіровського районного суду міста Кіровограда (а.с. 34-35). Відповідно до статті 32 Цивільного процесуального кодексу України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 390/2583/24, номер провадження 2/404/118/25 між суддями для її розгляду визначено суддю Кулінка Л.Д. Однак, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам встановленим статтями 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 лютого 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрглобал-Фінанс» залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків позову (а.с. 135). На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 лютого 2025 року позивачем подано заяву (вх. № 8718 від 10.03.2025 року), якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 28.02.2025 року (а.с. 138-141). Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 06 травня 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с. 142). Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 08 липня 2025 року клопотання представника позивача (вх. № 10705 від 22.11.2024 року) про витребування доказів, задоволено. Витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» наступну інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) платіжну карту [NUMBER] ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти [NUMBER] , що належить [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) за період з 16.01.2023 року по 21.01.2023 року з відображенням часу зарахування коштів; надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою N [NUMBER] в період з 16.01.2023 року по 21.01.2023 року. Судове засідання відкладено (а.с. 151) Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 48289 від 24.11.2025) про розгляд справи за його відсутності (а.с. 164). Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання, повідомлений належним чином (а.с. 147, 163) про причини неявки суд не повідомив, клопотань, заяв, відзиву на позов не подавав. Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, яка є адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (довідка № 021935/1 про задеклароване/зареєстроване місце проживання, а.с. 38), а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. За правилами частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. В матеріалах справи міститься договір № 5862472 про надання споживчого кредиту, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] 19 серпня 2022 року (а.с.46-55). За умовами пункту 1.2 вказаного договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За умовами пункту 1.3, 1.4 договору № 5862472 про надання споживчого кредиту від 19 серпня 2022 року сума кредиту складає 1000,00 грн, строк кредиту 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Згідно пункту 1.5.1 договору № 5862472 про надання споживчого кредиту від 19 серпня 2022 року стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього Договору. За умовами пункту 1.5.2 договору № 5862472 про надання споживчого кредиту від 19 серпня 2022 року знижена процентна ставка становить 1,89 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 18.09.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну проценту ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою ставкою.\~ Відповідно до пункту 1.7 вказаного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85 % річних (пункт 1.7.1); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 27238,98 % річних (пункт 1.7.2). Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. В пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина перша статті 81 Цивільного процесуального кодексу України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як роз`яснено в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. При цьому, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 6276954 про надання споживчого кредиту від 16.01.2023 року, проте такий договір в матеріалах справи відсутній. Натомість, позивачем додано до матеріалів справи договір № 5862472 від 19.08.2022 року, умови якого не відповідають підставам позову. Отже, позивачем не надано до суду належних доказів укладення договору № 6276954 про надання споживчого кредиту від 16.01.2023 року, як і не надано належних доказів отримання відповідачем грошових коштів у кредит, Зважаючи на те, що тягар доведення обґрунтованості позовних вимог, законодавцем покладено саме на позивача, яким не було доведено існування заборгованості за кредитним договором 6276954 від 16.01.2023 року у заявленому до стягнення розмірі, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Судові витрати у відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд залишає по фактично понесеними позивачем.

Outcome: dismissed