Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Гур`єву Л.М. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розподіл майна подружжя, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 12.02.2016 року сторони уклали шлюб, який 25.02.2025 рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, справа № 243/9029/24 провадження 2/243/92/2025 шлюб між сторонами було розірвано. За час шлюбу сторонами було придбано: - житловий будинок «А-1» загальною площею 54,3 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (літня кухня «Б», льох «В», сарай «Г», сарай «Д», гараж «Ж» колодязь «1», ворота «2», розташований за адресою: [ADDRESS] , який відповідно до договору купівлі-продажу, серія та номер: 20, посвідченого 13.01.2017 року приватним нотаріусом Слов`янського районного нотаріального округу Донецької області, був оформлений за правом власності на ім`я відповідача, [PERSON] ; - автомобіль марки RENAULT модель MEGAN, VIN [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб см., рік випуску 2004, номерний знак [NUMBER] , який був оформлений за правом власності на ім`я відповідача, [PERSON] ; - мотоцикл марки BAJAJ модель BOXER BM 150 Х, VIN [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , який був оформлений за правом власності на ім`я відповідача, [PERSON] . Починаючи з 28.10.2024 позивачка разом з дітьми залишилась мешкати в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , а відповідач забрав собі автомобіль та мотоцикл. На даний час документи на житловий будинок перебувають в позивачки, документи на транспортні засоби перебувають в відповідача. Позивач зазначає, що з моменту припинення сімейних відносин між сторонами фактичний розподіл майна подружжя між ними відбувся, однак відповідач не бажає оформити його в добровільному порядку через нотаріуса. Тому просить суд поділити майно між ними та визнати за нею, [PERSON] , право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 54,3 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (літня кухня «Б», льох «В», сарай «Г», сарай «Д», гараж «Ж» колодязь «1», ворота «2», розташований за адресою: [ADDRESS] , та визнати за відповідачем, [PERSON] , право власності на автомобіль марки RENAULT MEGAN модель VIN [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб см., рік випуску 2004, номерний знак [NUMBER] , вартістю 211530 грн., та мотоцикл марки BAJAJ модель BOXER BM 150 Х, VIN [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , вартістю 35857 грн. Та стягнути з [PERSON] витрати за проведену оцінку майна 4100 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 280 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Гур`єва Людмила Миколаївна, до [PERSON] , про поділ спільного майна підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України\~права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~9\~від 1\~листопада 1996\~року «Про\~застосування Конституції\~України при\~здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12\~ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України\~розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до СК України засади регулювання шлюбу і сім`ї визначаються виключно законами України; шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї ( частина перша статті 51, пункт 6 частини першої статті 92). Главою 8 СК України регулюється право спільної сумісної власності подружжя. Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями СК та ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ) та [PERSON] 12 лютого 2016 року уклали шлюб, який було зареєстровано Виконкомом Сергіївської сільської ради Слов`янського району Донецької області, актовий запис № 5. Зі свідоцтва про народження Серії [NUMBER] вбачається, що подружжя має неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та відповідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 243/9029/24 від 25 лютого 2025 року, розірвано шлюб, зареєстрований 12 лютого 2016 року Виконкомом Сергіївської сільської ради Слов`янського району Донецької області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 5. Стаття 63 Сімейного кодексу України, розвиваючи закріплений в Конституції України базовий принцип сімейних відносин рівність прав подружжя, передбачає рівні права чоловіка та жінки на володіння і розпорядження майном, належним їм на праві спільної сумісної власності. Верховний суд роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини час придбання майна, кошти, за які таке майно було придбано ( джерело придбання), мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі статті 60 Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні встановлено та не спростовано відповідачем по справі, що в період перебування у шлюбі, 13 січня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали Договір купівлі продажу, відповідно до якого [PERSON] придбав житловий будинок з господарським та побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] на земельній ділянці земель Сергіївської сільської ради Слов`янського району Донецької області, площею 0,2485 га, кадастровий номер 1424288200:03:000:0375. Відповідно до Технічного паспорту домоволодіння, що розташоване адресою: [ADDRESS] , складається з: житлового будинку «А-1» загальною площею 54,3 кв.м., житловою площею 29,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (літня кухня «Б», льох «В», сарай «Г», сарай «Д», гараж «Ж» колодязь «І», ворота «2»). Також, за [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль марки RENAULT модель MEGAN, VIN [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб см., рік випуску 2004, номерний знак [NUMBER] та мотоцикл марки BAJAJ модель BOXER BM 150 Х, VIN [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Таким чином, законодавець презумує спільність майна, якщо воно було набуте за час шлюбу. Окрім того, відповідно до статті 16 Закону України «Про власність» майно, набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до\~статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, встановивши обставини справи, виходячи із наведених вимог закону, засад рівності часток подружжя у їхньому спільному майні, суд приходить до обґрунтованого висновку, що спірне майно подружжя [PERSON] було придбано за спільні грошові кошти сторін, під час перебування їх у шлюбі, а тому у відповідності до вимог частин 1,2 статті 70 Сімейного кодексу України належить кожному із них на праві спільної сумісної власності в рівних частках. Крім того, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. ( Постанова Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2021 року Справа № 161/14048/19, Провадження № 61-13103св20). Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72\~СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Так, відповідно до витягу зі звіту про оцінку майна, проведеного ФОП [PERSON] від 15.04.2025 року ринкова вартість - житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складає 198780,00 грн. Відповідно до витягу зі звіту про оцінку майна, проведеного ФОП [PERSON] від 15.04.2025 року середня ринкова вартість - автомобіля марки RENAULT модель MEGAN, VIN [NUMBER] , об`єм двигуна 1598 куб см., рік випуску 2004, номерний знак [NUMBER] складає 211530 грн.; мотоциклу марки BAJAJ модель BOXER BM 150 Х, VIN [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] складає 35857 грн. Відповідно до ст.\~365\~ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо, зокрема річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що майно було придбано сторонами в період їхнього шлюбу, та позивач просить суд залишити їй у власності будинок [ADDRESS] , оскільки вона там зареєстрована та проживає разом з малолітніми дітьми, а відповідачу залишити у користуванні автомобіля марки RENAULT модель MEGAN та мотоцикл марки BAJAJ модель BOXER BM 150 Х, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, та за нею слід визнати право власності на будинок [ADDRESS] , а за [PERSON] визнати право власності на мотоцикл марки BAJAJ модель BOXER BM 150 Х. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , сплатила послуг експерта з оцінки спірного майна в розмірі 4100,00 грн. Вимоги позивача задоволені повністю, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення витрати з проведенняки майна 4100,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved