Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" Басистий В.В. звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця" 14300 грн безпідставно набутих коштів, що були раніше отримані відповідачем у якості відшкодування вартості проживання під час відряджень, а також 3028 грн сплаченого позивачем судового збору. Позов обгунтувано тим, що відповідач [PERSON] прцюючи на посаді старшого майстра у Виробничому підрозділі локомотивне депо Жмеринка регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» пербував у відрядженнях у м. Києві з 09.04.2021 по 16.04.2021, з 21.04.2021 по 23.04.2021 та з 19.05.2021 по 21.05.2021. Для підтвердження своїх витрат на проживання під час вказаних відряджень відповідач надав позивачу наступні документи: посвідчення про відрядження, авансові звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, квитанції ФОП [PERSON] до прибуткового ордера, рахунки-фактури ФОП [PERSON] , копії договорів найму квартири з ФОП [PERSON] , копії реєстраційних документів ФОП [PERSON] 28.04.2021, 11.05.2021 та 09.06.2021 позивач відшкодував відповідачу витрати на проживання під час його відрядженьв загальній сумі 14300 грн. Північним офісом аудиторської служби України був складений акт планової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності АТ «Укрзалізниця» та його відокремлених підрозділів (філій) за період з 01.07.2020 по 30.06.2023. Згідно з актом планової ревізії офісом було встановлено, що при фактичному виконанні господарських зобов`язань регіональної філії по полаті коштів за послуги з проживання, іншою стороною ФОП [PERSON] не виконано свої зобов`язання, а саме не надано послуги з проживання відповідно до умов укладених з працівниками локомотивних депо договорів. Позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення коштів від 26.07.2024 №605, яка відповідачем була проігнорована. Ухвалою суду від 21.04.2025 прийнято до провадження дану справу та призначено судове засідання. Відповідач [PERSON] в поданому в провадження судді Верніка В.М. відзиві просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що позов є необгрунтованим та безпідставним, виходячи із наступного. В періоди з 09 по 16 квітня 2021, з 21 по 23 квітня 2021 та з 19 по 21 травня 2021 він працюючи на посаді старшого майстра у миробничому підрозділі локомотивне депо Жмеринка регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», згідно наказів начальника локомотивного депо Жмеринка, дійсно перебував у службових відрядженнях у місті Києві (Управління Південно-Західної залізниці, служба локомотивного господарства), для виконання виробничих завдань з розробки, погодження та подачі до тендерного комітету залізниці документації з проведення закупівель послуг з ремонту випускних колекторів, що підтверджується посвідченнями про відрядження, які додано позивачем до матеріалів справи. Позивач не оспорює той факт, що він дійсно перебував у відрядженнях та належним чином виконував свої посадові обов`язки. Так як, позивач до початку відряджень не забезпечив його авансом грошовими коштами, якими повинен забезпечуватися працівник перед виїздом у відрядженні, для здійснення витрат у відрядженні, він здійснював всі витрати під час відрядження за рахунок власних коштів. В подальшому, з метою відшкодування своїх витрат у відрядженні ним 19.04.2021. 26.04.2021 та 24.05.2021 були подані звіти про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт. В склад даних звітів увійшли кошти на відшкодування проїзних документів залізничним транспортом, відшкодування добових за 14 днів з розрахунку 250.00 грн. за добу та кошти за проживання 11 діб з розрахунку 11 х 1300,00 грн. = 14300,00 грн., так як він дійсно проживав в місті Києві в орендованих ним квартирах. Дані звіти були перевірені бухгалтером та затверджені начальником виробничого підрозділу локомотивне депо Жмеринка регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» Василем Сокуренко. Будь-яких зауважень до нього щодо звітів не було. Всі додані до звітів документи були перевірені на їх відповідність Порядку здійснення службових відряджень в межах України та за кордон працівників АТ «Укрзалізниця», що відображено Державної аудиторської служби України від 29.01.2024 №05-21/6 на ст. 232 (витяг з акту додано позивачем до матеріалів справи.) Зокрема, в акті зазначено: «Так, начальник депо Жмеринка Сокуренко В.В. пояснив, що «відшкодування витрат на відрядження та проживання здійснювалися на підставі дійсних первинних документів...». в зв`язку з чим, вищезазначені кошти були перераховані позивачем на його зарплатний рахунок. Відповідач вважає, що кошти, які Позивач називає «безпідставно набутими». насправді виплачені В рамках трудового законодавства та відносяться до структури заробітної плати та компенсаційних виплат, передбачених статтями 94, 212 Кодексу законів про Працю України. Крім того, до матеріалів справи Позивачем додана засвідчена копія витягу з Акту ДАСУ від 29.01.2024 No05-21/6 (ст. 225-232, в частині опису порушення щодо відшкодування вартості послуг із проживання відрядженим працівникам). На ст. 229 Акту зазначено: «На запит Північного офісу Держаудитслужби щодо долучення до авансових звітів відряджених працівників документів на проживання в м. Києві під час відряджень, в той час як не підтверджено факт надання таких послуг проживання п`ятнадцяти працівників». Так, отримано пояснення працівників локомотивних депо від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , 1. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які отримали відшкодування витрат за найм приміщення у ФОП [PERSON] надання яких ФОП [PERSON] заперечує. Відсутність Відповідача в даному переліку працівників локомотивних депо фактично Підтверджує факт надання ФОП [PERSON] послуг з проживания [PERSON] повному обсязі. Також, не встановлено будь яких порушень з боку відповідача при відшкодуванні витрат за відрядження під час проведення оперативної наради при заступнику директора регіональної філії з рухомого складу регіональної філії «Південно-Західна залізниця» від 02.02.2023. Представник позивача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" Басистий В.В. в поданій в провадження судді Верніка В.М. відповіді на відзив просив задовольнити. Заперечив щодо твердження відповідача, що під час його перебування у відрядженнях у м. Києві він проживав у житлі орендованому ним у ФОП [PERSON] , оскільки доланої до позовної заяви документи підтверджують відсутність проживання відповідача в орендованій ФОП [PERSON] квартирі, так як останній не мав у власності чи користуванні такої квартири і відповідно не міг її надати відповідачу для проживання. За таких обставин договір оренди квартири, підписаний між відповідачем та ФОП [PERSON] є нікченим, оскільки він спрямований на незаконне заволодіння майном (грошовими коштами) АТ «Укрзалізниця». На думку позивача, докази, що містяться у справі однозначно вказують на наявність недобросовісності з боку відповідача. Представник позивача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" Макаровець І.В. в поданій заяві просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в поданій заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Представник Північного офісу Державної аудиторської служби України Омельченко Б.Л. просив розглянути справу без його участі, врахувавши пояснення. Інші учасники справи в засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Причини їх неявки суду невідомі. Будь-яких заяв чи клопотань від них не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 09.04.2021 по 16.04.2021, з 21.04.2021 по 23.04.2021 та з 19.05.2021 по 21.05.2021 року [PERSON] займаючи посаду старшого майстра у Виробничому підрозділі локомотивне депо регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» перебував у відрядженні в м. Києві, що також підтверджується копіями посвідчень про відрядження (а.с. 10, 14, 18). На підставі посвідчення про відрядження, авансових звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, квитанцій ФОП [PERSON] до прибуткового ордера, рахунків-фактур ФОП [PERSON] , копій договорів найму квартири з ФОП [PERSON] , копій реєстраційних документів ФОП [PERSON] 28.04.2021, 11.05.2021 та 09.06.2021 позивач відшкодував відповідачу витрати на проживання під час його відрядженьв загальній сумі 14300 грн., що не заперечується відповідачем. Державна аудиторська служба України проводила перевірку окремих питань фінансово-господарської діяльності АТ «Укрзалізниця» за період з 01.07.2020 по 30.06.2023, що підтверджується витягом з Акту від 29.01.2024 №05-21/6. Як зазначено в Акті, отримано пояснення від ФОП [PERSON] про неможливість надання документів що підтверджують факт надання послуг проживання відрядженим особам «… у зв`язку з відсутністю в моїй власності чи оренді нерухомого майна та відповідно документів про право власності чи оренди на нього, та повідомляю, що послуги за договорами не надавались, діяльність не здійснювалась, документи на проживання в зазначених квартирах надавались людям для оформлення авансових звітів про відрядження за певну плату». Таким чином ревізією встановлено відсутність надання ФОП [PERSON] послуг з проживання, не підтверджено час та місце надання послуг, не підтверджено наявність матеріальних (майнових) ресурсів та умов, необхідних для надання послуг, тобто не встановлена товарність операцій щодо надання ФОП [PERSON] послуг з проживання відрядженим працівникам. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, що дійсно ФОП [PERSON] надавав в оренду приміщення для проживання відповідача в м.Києві під час відрядження. Крім того, відповідач не надав суду доказів, що він в зазначений проміжок часу орендував квартиру в інших осіб, як і не вказав адресу за якою він проживав. Щодо зазначеного відповідачем у відзиві, що отримані ним кошти є складовою заробітної плати та не підлягають поверненню суд зазначає наступне. Стаття 121 КЗпП України визначає, що працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством. Стаття 94 КЗпП України передбачає, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Стаття 1215 ЦК України визначає, що не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Верховний Суд у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 910/24323/16 зробив висновок, що згідно з п.п. 3.15 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 року, не належать до фонду оплати праці витрати на відрядження: добові (у повному обсязі), вартість проїзду, витрати на наймання житлового приміщення. Таким чином, оскільки витрати на наймання житлового приміщення під час відрядження не входять до структури заробітної плати, вказані кошти не надані відповідачу як засіб до існування, суд позбавлений можливості прийняти до уваги зазначене відповідачем. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України, тому суд вважає, що оскільки відповідач під час відрядження не використовував для проживання нерухоме майно, яке міг надати в оренду ФОП [PERSON] , відпали правові підстави для набуття [PERSON] грошових коштів в розмірі 14300 грн., отриманих як компенсація за винаймання житла для проживання під час відрядження. Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved