Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

30.12.2024 ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] . Позивач просить суд: - стягнути заборгованість 16 229,38 грн. за кредитним договором № 0598-1776 від 16.01.2021. - витрати на правову допомогу 9 000 грн. 10.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 07.04.2024 відповідач подав відзив. 15.04.2025 позивач подав відповідь на відзив. Позивач пояснює, що 16.01.2021 між TOB «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір в електронній формі, за умовами якого він отримав в кредит 6 000 грн. та зобов`язався їх повернути, сплатити відсотки. 28.10.2021 між TOB «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 02/10/2021, за умовами якого ТОВ «Факторинг Партнерс» отримало право вимоги до [PERSON] за цим договором на суму 17 000 грн. Відповідач вважає, що позивач не надав первинних документів (виписки по рахунку, касові документи), що можуть підтверджувати суму боргу. Також період нарахування процентів виходить за період кредитування. Сума витрат на правову допомогу є завищеною. Судом встановлено такі обставини справи. 16.01.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір №0598-1776, за умовами якого він отримав в кредит 6 000 грн. для особистих потреб строком на 21 день, зі сплатою за користування кредитом 2 % в день. Підписанням кредитного договору, позичальник підтвердив, що він ознайомлений з Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Укр Кредит Фінанс». Пункт 14 Договору передбачає право позичальника продовжити договір на такий же строк, з тими ж відсотками, але не більше 4 пролонгацій. Згідно з п.7.3 Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» для використання права пролонгувати Договір, позичальнику необхідно сплатити нараховані проценти за користування кредитом, після отримання яких кредитодавцем, договір вважається пролонгованим без вчинення додаткових дій сторонами. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало позичальнику кредитні кошти 6 000 грн. 16.01.2021, що підтверджується їх переказом через систему платіжну систему Liqpay. Згодом 28.10.2021 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 02/10/2021 про відступлення права вимоги за кредитними договорами, за умовами якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відступив на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» належні йому права вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором № 0598-1776 від 16.01.2021 до боржника [PERSON] на суму 17 000 грн. (6 000 грн. - основний борг; 11 000 грн. - відсотки). Згідно з графіком нарахувань та платежів відсотки в розмірі 2% ставлять 120 грн. нараховувалися кожен день в період з 16.01.2021 по 25.04.2021, а 11.02.2021 позичальник сплатив 1 000 грн. За розрахунком позивача станом на 06.12.2024 заборгованість за цим кредитним договором становить 16 229,38 грн. (6 000 грн. основний борг; 9 917,10 грн. - відсотки, 259,52 грн. - інфляційні збитки з листопада 2021 по лютий 2022, 52,76 грн. 3% річних з 09.11.2021 по 23.02.2022). Висновки суду. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). При цьому, згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 1 ЗУ "Про електронну комерцію"). Електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Тобто, процедура підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором передбачає подачу зацікавленою в отриманні кредиту особою через свій особистий кабінет на вебсайті кредитора заявки на отримання кредиту за певними умовами, та підтвердження згоди на умови отримання кредиту, шляхом натискання відповідної кнопки, після чого кредитор надсилає позичальнику за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який позичальник використовує для підтвердження підписання кредитного договору. Отже, укладення кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Посилання відповідача на те, що копія кредитного договору не містить його підпису є безпідставною, оскільки такий підписано за допомогою електронного підпису. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало позичальнику кредитні кошти 6 000 грн. 16.01.2021, що підтверджується їх переказом через систему платіжну систему Liqpay. Відповідач цього не спростував. Отже, відповідач був вільним в укладанні зазначеного кредитного договору та був обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши електронний підписом кредитні документи. Своїми діями [PERSON] погодився з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами, тому позов ТОВ «Факторинг Партнерс» про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором щодо тіла кредиту та відсотків підлягає задоволенню. Щодо стягнення процентів. Верховний Суд неодноразово зазначав, що кредитор не може нараховувати проценти за користування позичальником кредитом після спливу визначеного у договорі строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 444/9519/12). У тому разі, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за "користування кредитом", сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання у порядку ст. 625 ЦК України. Суд звертає увагу, що умовами кредитного Договору (Пункт 14) передбачено право позичальника пролонгувати договір на такий же строк, з тими ж відсотками, але не більше 4 пролонгацій. Тобто не більше ніж на 84 дні (21 * 4). При цьому, згідно з п.7.3 Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» для використання права пролонгувати Договір, позичальнику необхідно сплатити нараховані проценти за користування кредитом, після отримання яких кредитодавцем, договір вважається пролонгованим без вчинення додаткових дій сторонами. Тобто, сторони погодили, що одноразова оплата процентів позичальником автоматично активує пролонгацію договору. Договір укладено 16.01.2021, а проценти сплачені позичальником в розмірі 1 000 грн. лише 11.02.2021, тобто через 26 днів, що свідчить про відсутність підстав для першої пролонгації строку договору. Отже, сума процентів за користування [PERSON] кредитними коштами має обмежуватися 21 днем та відповідно становить 2 520 грн. (6 000 * 0,02 * 21 день). Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З листопада 2021 по лютий 2022 інфляційне збільшення суми боргу становить 259,52 грн., а розмір 3% річних з 09.11.2021 по 23.02.2022 - 52,76 грн. Отже загальна сума боргу відповідача складає 8 562,28 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу. Позивач заявляє про відшкодування витрат на правничу допомогу 9 000 грн. На підтвердження цих витрат надає: Договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, що укладений між адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» і ТОВ «Факторинг Партнерс» (Клієнт); Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» щодо вартості юридичних послуг та витяг з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024, за яким адвокатське об`єднання виконало, а клієнт прийняв наступні послуги: - надання усної консультації з вивченням документів, тривалістю 2 год. ціна 1 500 грн. за год., вартість 3 000 грн.; - складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, тривалістю 2 год., ціна 3 000 грн. за год., вартість 6 000 грн. Верховний Суд часто підкреслював на необхідності детального аналізу та вивчення документів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з метою уникнення випадків її присудження за дублюючі одна одну послуги, які не мали впливу на хід розгляду справи та не потребували спеціальних професійних навиків (постанова від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15). Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Тобто, попередня консультація клієнта, надання правової оцінки ситуації, правовий аналіз документів та судової практики, чи підготовка правової позиції звісно вважаються послугами адвоката, але не можуть бути віднесені до правничої допомоги як судові витрати. Це не судові витрати, що мають відшкодовуватись другою стороною судового спору як витрати на професійну правничу допомогу. Вивчення документів та нормативних актів, надання правової оцінки ситуації, попередня усна консультація є невід`ємною частиною роботи адвоката перед прийняттям ним рішення щодо співпраці з клієнтом та погодження самим клієнтом на умови роботи адвоката. Фактичне надання адвокатом послуг може мати місце й тоді, коли він надав консультацію, вчинив певні дії, але клієнт не бажає продовжувати роботу з цим адвокатом, не просить далі скласти позов, здійснювати подальше представництво в суду. Тому вартість цих послуг має залишатися за клієнтом, який, прийшовши до адвоката, отримує послуги консультації. Ці послуги могли б лише включатись до складання позовної заяви, але не окремо. З цих підстав суд вважає, необгунтованими та безпідставними витрати на правничу допомогу за надання таких послуг, як «надання усної консультації з вивченням документів» вартістю 3 000 грн. Особа вільна у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Покладені на другу сторону судові витрати повинні бути співмірними. Адвокатом позивача оцінено послугу «складання позовної заяви» в 6 000 грн., а тривалість роботи над нею визначена 2 год. Суд, не оцінюючи рівня кваліфікації адвоката, визначає, що розрахунок вартості складення позовної заяви визначений згідно прайс-листа та умов договору, а саме за 1 год 3 000 грн., відповідно з 2 год. 6 000 грн. Однак, суд бере до уваги, що відповідний позов є типовим, містить переважно перелік угод та текст нормативних актів. Будь-який серйозний аналіз законодавства чи фактичних обставин справи відсутній. В зв`язку з чим, підготовка та написання професійним/кваліфікованим адвокатом такої позовної заяви не потребує заявленого часу (2 год.), а достатнім є час тривалістю 1 год. З урахуванням визначеної вартості тривалості роботи за написання позовної заяви в розмірі 3 000 грн. за 1 год., суд вважає, що цей розмір не є завищеним з огляду на незначну складність справи та може бути співмірним та прийнятим судом. Підсумовуючи суд, враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката предмет спору, складності справи, значення справи для сторін, встановлений обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Outcome: partial