Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Звертаючись до суду з позовною заявою в даній справі, прокурор посилався на положення ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~131-1\~Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України). Згідно з ч. 3 ст.\~23\~Закону України\~"Про\~прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст.\~23\~Закону України\~"Про\~прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. Аналіз змісту ст.\~23\~Закону України\~"Про\~прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у випадку, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Зі змісту вищенаведених приписів вбачається, що Київська обласна державна адміністрація є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах. Листом № 54-6662 вих. 24 від 06.12.2024 Вишгородська окружна прокуратура звернулася до Київської обласної державної адміністрації у якому просила вирішити питання щодо звернення до суду з позовом про витребування з незаконного володіння земельної ділянки лісового фонду. Київська обласна військова адміністрація листом від 10.12.2024 повідомила, що заходи цивільно-правового характеру, шляхом звернення до суду з позовом не вживалися та зазначила, що не володіє відомостями та підтверджуючими документами, що містять достатню інформацію щодо спірної земельної ділянки, як і відповідними доказами, що підтверджують обставини, які стосуються спірних правовідносин і необхідні для підготовки позовної заяви. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість звернення прокурора в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації (Київська обласна військова адміністрація) з даним позовом у порядку ч. 3 ст.\~23\~Закону України\~"Про\~прокуратуру" та наявність у прокурора підстав для представництва інтересів держави в суді. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] видано державний акт серії ЯК № 038045 від 27.10.2011, який посвідчує право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222080300:07:007:0054, площею 1,7264 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Згідно з вказаним державним актом, підставою для його отримання стало розпорядження Іванківської РДА №\~1693 від 13.09.2010. Окрім того, на підставі рішення державного реєстратора реєстраційної служби Іванківського міжрайонного управління юстиції Київської області Тимощук Юлії Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.07.2015 № 23235877 за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності на вказану земельну ділянку. Звертаючись з даним позовом до суду прокурор зазначив, що спірна земельна ділянка передана у приватну власність за рахунок земель, що перебувають в постійному користуванні ДСГП «Ліси України» (як правонаступника ДП «Іванківське лісове господарство») без виключення її з Державного лісового фонду України. Внаслідок реєстрації права приватної власності на спірну земельну ділянку за відповідачем, дійсний власник (Київська обласна державна адміністрація) та землекористувач (ДСГП «Ліси України») цієї ділянки лісогосподарського призначення позбавлені можливості розпоряджатися і користуватися нею. Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed