Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення засобами поштового зв`язку 20.08.2025 (надійшла до суду 26.08.2025), у подальшому уточнивши зміст та пред`явлені вимоги, просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 12.12.1981 Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №1404; після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] »; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на неї. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 12.12.1981 сторони уклали шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу. Від шлюбу вони мають трьох спільних дітей, які є повнолітніми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх 5 років шлюбно-сімейні стосунки між подружжям почали поступово погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до їх остаточного припинення. Причиною цьому стали відсутність взаєморозуміння, діаметрально протилежні погляди. Наразі вони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, мешкають окремо та фактично будь-яких зв`язків не підтримують більш ніж 3 роки. Зважаючи на вищенаведене, позивач не вбачає сенсу у подальшому існуванні шлюбу із [PERSON] , який має формальний характер та підлягає офіційному розірванню. Доцільності у наданні строку на примирення не вбачає. Ухвалою суду від 05.09.2025 позовну заяву залишено без руху. 12.09.2025 позивачем недоліки усунуто шляхом подання позовної заяви в уточненій редакції. Ухвалою суду від 12.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони про свою участь в судовому засіданні не заявили, будучи повідомленими належним чином у встановленому законом порядку. Згідно з клопотанням позивача [PERSON] , викладеним у прохальній частині позову, просила розгляд справи проводити за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи усіма процесуально можливими способами, визначеними ст.128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин, відзив на позовну заяву не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи, надання сторонам строку на примирення на адресу суду будь-якими засобами зв`язку не подавав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, його повторну неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву у встановлений законом строк, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, що відповідатиме п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши\~ письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 12.12.1981 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис №1404 (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане 12.12.1981). Подружжя має трьох спільних повнолітніх дітей; неповнолітніх дітей подружжя не має. Як вказувала позивач, шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинені більше ніж 3 роки, спільного господарства вони не ведуть, мешкають окремо, зв`язок не підтримують. Причини розлучення обумовлені різними поглядами на сімейне життя. Не маючи наміру та бажання зберегти шлюб на майбутнє, позивач просить його розірвати. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності\~шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст.16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 пп. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у порядку ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2019 у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач своїх заперечень проти його розірвання у встановлений законом строк суду не надав, клопотань про надання строку на примирення не заявляв. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, тривалості припинення сторонами стосунків, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, спільних неповнолітніх дітей вони не мають, обставин, які б свідчили про можливість збереження шлюбу на майбутнє, не встановлено, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва\~про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 12.12.1981, слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на заявлення позивачем відповідної вимоги стосовно цього. При розподілі судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує, що позивачем не заявлялася вимога про відшкодування понесених нею витрат по сплаті судового збору, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для їх стягнення з відповідача.

Outcome: dismissed