Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

6 червня 2025 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовула тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка за час свого життя склала заповіт, за яким все своє майно, з чого воно б не складалося та де б воно не знаходилося заповідала позивачу. Після померлої залишилося спадкове майно, яке складається з 12/100 частин домоволодіння з господарськими спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, однак нотаріусом постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у видачі з посиланням на те, що позивачем не надано оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. Позивач зазначає, що оригінали правовстановлюючого документу у неї відсутні, а отримати дублікати успіху не дали, що і стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 11.06.2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та було витребувано докази по справі, а саме з Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Південного управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою суду від 22.09.2025 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надавав, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі документів ухвалює заочне рішення. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія та номер: [NUMBER] виданим 10.04.2012 Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №340. (а.с.6). Згідно листа КП «ДМБТІ» від 08.12.2022 № 9583 12/100 частин домоволодіння з господарськими спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за померлою [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 16.04.1991 року, виданого відділом комунального господарства Самарського району на підставі рішення виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів №82/3 від 26.02.1991 року, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №8 (а.с.9). 15 травня 2025 року ТОВ «Департамент землеустрою, містобудування та оцінки майна» був виготовлений технічний паспорт на домоволодіння з господарськими спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] , згідно якого домоволодіння складається з: літ.А-1 Житловий будинок, загальною площею 127,0 кв.м., житловою площею 64,8 кв.м.; літ.А1-1-цокольний поверх; літ.а2-1 Прибудова; літ.а3-1 Прибудова; літ.а4-1 Прибудова; літ.а5-1 Прибудова; літ.а6-1 Прибудова; літ.а7-1 Тамбур; літ.а8 ганок; літ.а9 ганок; літ.Б Сарай; літ.В Літня кухня; літ.Г Погріб з шийкою; літ.Д Погріб з шийкою; літ.Е Літня кухня; літ.е1 ганок; літ.Ж Вбиральня; літ.З Сарай; літ.И Вбиральня; літ.К Гараж; літ.Л Вбиральня; літ.М Сарай; літ.Н Душ; літ.О Сарай; літ.П Навіс; літ.Р Душ; літ.С Сарай; літ.Т Сарай; літ.У Навіс; №1,3,4,8,10,15,16 огорожа; №2,9,13,14 хвіртка; №5 колодязь; №6 цоколь; №7,11 колонка; №12 сходи; №17,18 ворота; І,ІІ замощення (а.с.10-25). 21 березня 2012 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. та зареєстровано в реєстрі за №2-443, за яким [PERSON] все своє майно з чого воно б не складалося та де б воно не знаходилося на випадок своєї смерті заповідала позивачу [PERSON] (а.с.7). 10 квітня 2012 року позивач звернулася до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса від 01.08.2019 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з посиланням на те, що у позивача відсутні (не пред`явлені) оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що позбавляє можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. З матеріалів спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що нотаріусом вживалися дії щодо отримання дублікату правовстановлюючого документу на спадкове мано (домоволодіння), однак отримати їх не вдалося. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. В силу п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч.1,2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім того, у відповідності до роз`яснення ВССУ у п.3.1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Належним відповідачем у спорах про визнання права власності на майно у порядку спадкування є спадкоємці, тобто особи, визначені за заповітом або за законом, які звернулися у передбаченому порядку та строки із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті спадкодавця, та прийняли цю спадщину або вважаються такими, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Аналогічна правова позиці викладена Верховним Судом у постанові від 16.02.2022 року по справі № 752/3435/16. Відсутність у спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі статтею 16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. За таких умов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у заявлений позивачем спосіб.

Outcome: approved