Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок номер [ADDRESS] , загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 15,5 кв.м., з господарськими спорудами: Б - погріб, В - сарай в порядку спадкування за заповітом після смерті діда - [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер дід позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, у тому числі і на вказаний будинок 06.09.2025 позивач звернувся до Бердичівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте у видачі свідоцтва йому було відмовлено, оскільки у спадкоємця відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця. Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 16.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження; витребувано матеріали спадкової справи № 196/2025 щодо майна померлого [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 15.10.2025 закрито проведення підготовчого засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача - адвокат Григоришина В.В. подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача Борисенко О.А. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, за наявними у справі матеріалами. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ст. ст. 244, 259 ЦПК Україниу судовому засіданні 01.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення повного тексту якого відкладено до 11.12.2025. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Як визначено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. ст. 5, 47, 49 Закону України «Про нотаріат», п. 22.31 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 10. [PERSON] онук померлого [PERSON] , що підтверджується: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00051725187 від 11.06.2025; копією архівної довідки Державного архіву Житомирської області від 11.07.2025 за № ІІІ-3031/02. 21.12.1983 [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все його майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті і на що він за законом матиме право заповів онуку [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем Бистрицької сільської ради народних депутатів Бердичівського району Житомирської області. За реєстром № 48. Відповідно до довідки КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 05.06.2023 за № 948, станом на 31.12.2012 згідно наявних даних паперових носіїв житловий будинок [ADDRESS] по праву приватної власності в БТІ не зареєстрований. Інформацією № 442591591 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, підтверджується, що станом на 08.09.2025 право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] - не зареєстровано. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок збудований у 1946 році. Технічний паспорт виготовлений на замовлення [PERSON] [INFO] . Відповідно до виписки з погосподарської книги від 08.08.2025 за № 88, виданої Бистрицьким старостинським округом № 2 Райгородоцької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належав покійному [PERSON] . Матеріалами спадкової справи підтверджено, що позивач є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] за заповітом, що як наслідок до позивача переходять всі майнові та окремі особисті немайнові прав та обов`язків спадкодавця. Позивач 06.09.2025 звернувся до державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , однак постановою державного нотаріуса за № 659/02-31, від 06.09.2025 йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю у нього документів, які посвідчують право власності на вказаний житловий будинок. З вищенаведеного судом встановлено, що за життя спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] успадкування якого за заповітом має право позивач, а також те, що оформити спадщину на будинок він позбавлений можливості, враховуючи відмову нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, а тому суд вважає, що у відповідності до положень ст. 392 ЦК України, позивач вправі вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Ураховуючи, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується у разі існування перешкод для оформлення спадкових прав та суд, використовуючи винятковий спосіб захисту, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч. 9 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved