Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

25.08.2025 року до суду на розгляд надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Маринюк Сергій Олександрович до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про припинення права спільної часткової власності. В обґрунтування поданого позову вказано, що він є співвласником житлового будинку, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , частка в спільній частковій власності становить 25/100 частки житлового будинку, який належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.08.2024 року, виданого приватним нотаріусом Шкапій В.Я. 39/200 частки цього житлового будинку належить на праві спільної часткової власності відповідачу - [PERSON] , 39/200 частки - належить на праві спільної часткової власності - [PERSON] , 36/100 частки житлового будинку належить на праві спільної часткової власності [PERSON] . Земельна ділянка під будинком знаходиться в фактичному користуванні позивача та відповідачів, не приватизована та не є предметом розгляду даної справи. Наразі позивач користується окремим ізольованим приміщенням, яке складається з коридору 3-1 площею 4.0 кв.м., кладовки 3-2 площею 2,7 кв.м., кімнати 3-3 площею 10,5 кв.м., кімнати 3-4 площею 8,0 кв.м., кухні 3-5 площею 7,5 кв.м. Позивач бажає виділити належну йому частку будинку в окремий об`єкт нерухомого майна та в добровільному порядку дане питання вирішити не може, тому вимушений звернутися до суду. Просив суд припинити право спільної часткової власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , виділивши йому 25/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна, що складається: з коридора 3-1 площею 4,0 кв.м., кладовки 3-2 площею 2,7 кв.м., кімнати 3-3 площею 10,5 кв.м., кімнати 3-4 площею 8,0 кв.м., кухні 3-5 площею 7,5 кв.м. Ухвалою суду від 11.09.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. 09.10.2025 підготовче судове засідання у справі закрито та призначено судовий розгляд. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Маринюк С.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідно до поданих ними відзивів на позов, відповідачі позову не визнають, оскільки позивач не звертався до них з пропозицією в добровільному порядку поділити в натурі домоволодіння. Заслухавши вступні слова позивача, представника позивача, покази свідка, дослідивши докази у справі в їх сукупності відповідно до ст.89 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , його частка в спільній частковій власності становить 25/100 частки житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 13.08.2024 року, виданим приватним нотаріусом Шкапій В.Я. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , позивачу [PERSON] належить частина житлового будинку, що складається із приміщень : коридора 3-1 площею 4,0 кв.м., кладовки 3-2 площею 2,7 кв.м., кімнати 3-3 площею 10,5 кв.м., кімнати 3-4 площею 8,0 кв.м., кухні 3-5 площею 7,5 кв.м. Інша частина житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності відповідачам : 39/200 частки - належить [PERSON] , 39/200 частки - належить [PERSON] , 36/100 частки - належить [PERSON] , що підтверджується відповіддю відділу з питань державної реєстрації виконавчого комітету Славутської міської ради від 31.03.2025 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.03.2025 року. З висновку судового експерта № 240325-1_ЮШ судової будівельно-технічної експертизи від 31.03.2025 слідує, що виділ 25/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в складі приміщень : коридор 3-1 площею 4.0 кв.м., кладовка 3-2 площею 2,7 кв.м., кімната 3-3 площею 10,5 кв.м., кімната 3-4 площею 8,0 кв.м., кухня 3-5 площею 7,5 кв.м, загальною площею 32,7 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , що перебуває у власності [PERSON] в окреме індивідуально визначене майно (домоволодіння) можливий. З пояснень свідка [PERSON] слідує, що він допомагав [PERSON] виконувати роботи по проведенню водопостачання в частині придбаного ним житлового будинку, тому йому відомо, що сусіди, зокрема [PERSON] чинили перешкоди співвласнику [PERSON] у проведенні водопостачання, вказуючи, що він ( [PERSON] ) є власником і не надає згоди на будь-які роботи. Від [PERSON] йому відомо, що сусіди постійно створюють йому перешкоди у здійсненні ремонтних робіт у його частині житлового будинку. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Так, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. В постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20) зроблено висновок про те, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Відповідно до п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. З доказів наданих суду слідує, що житловий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS] фактично розділений між співвласниками приміщеннями, ізольованими від приміщень інших власників, обладнаними окремими входами та підведеними до них всіма комунікаціями. Позивачу належить на праві спільної часткової власності 25/100 частин вказаного житлового будинку. Співвласники житлового будинку створюють позивачу перешкоди у користуванні своєю частиною житлового будинку, добровільно вирішити питання щодо розподілу домоволодіння шляхом укладення нотаріально посвідченого договору, проведення державної реєстрації за кожною із частин житлового будинку та присвоїти кожній частині будинку поштової адреси позивач не має можливості, через неприязні стосунки, які склалися між співвласниками нерухомого майна, виділ в натурі 25/100 частин житлового будинку, що належить позивачу можливий, як зазначено у висновку судового експерта, який не спростований відповідачами, тому за таких обставин суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позову в частині виділу в натурі в окремий об`єкт нерухомості 25/100 частин житлового будинку, належної позивачу. Позов в частині припинення права спільної часткової власності [PERSON] на 25/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , не підлягає задоволенню, оскільки є неефективним способом захисту, не породжує для сторін жодних юридичних наслідків, а виділ в натурі нерухомого майна вже є підставою для припинення права спільної часткової власності позивача на вказаний житловий будинок. Крім того, ВП ВС раніше вже виснувала, що окрема вимога припинити право спільної часткової власності є неефективним способом захисту. Постанова ВП ВС від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20). З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та підлягають стягненню з відповідачів на користь держави у рівних частинах в сумі 3598,20 грн. по 1199,40 грн. з кожного, оскільки позивач є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial