Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором у розмірі 14427,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.11.2022 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №7034208, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн., на умовах визначених кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначений Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, Відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. 27.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №91-МЛ, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги за кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором у встановленому Договором порядку та строки [PERSON] має заборгованість у загальному розмірі 14427,00 грн., з яких: 4500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9927,00 грн. заборгованість за процентами. 22.10.2025 та 31.10.2025 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує з приводу задоволення позовних вимог. Зазначає, що позов подано через значний проміжок часу після укладення договору, що може свідчити про наближення до спливу строку позовної давності. Вказує, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем коштів за договором. Сума боргу значно перевищує суму фактично отриманих коштів, що свідчить про можливе нарахування надмірних відсотків, штрафів або комісій, окрім того вказує, що позивачем не надано належних доказів фактичного переходу прав вимоги, зокрема договору факторингу або цесії, а також відсутні копії документів, які підтверджують погодження мною нових умов кредитування, перерахунок боргу або нарахування відсотків. Окрім того, вважає, що сума витрат на правничу допомогу є непропорційною сумі заявленої заборгованості і просить зменшити до мінімально можливої. 28.10.2025 від представника позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до суду надійшли письмові пояснення на відзив відповідача, згідно із яким представник зазначає, що нарахування процентів та інших платежів здійснювалось відповідно до умов, передбачених договором, Детальний розрахунок заборгованості, який є додатком до поданої Товариством позовної заяви містить усі необхідні відомості для того, аби ідентифікувати його як такого, що підтверджує суму боргу саме по цьому кредитному договору. Стосовно відступлення прав вимоги пояснив, що між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №91-МЛ від 27.02.2023 р., про що було повідомлено відповідача шляхом направлення Досудової вимоги про погашення кредитної заборгованості. Стосовно пропуску строків позовної давності зазначив про їх переривання у зв`язку із частковим погашенням відповідачем наявної заборгованості та запровадженням та території України карантину, а згодом і військового стану, у зв`язку з чим загальні строки позовної давності було продовжено. Стосовно витрат на правничу допомогу зазначив, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі, а отже витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу є розумними та доведеними. Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 24.09.2025 вказану справу передано за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2025 справу передано для розгляду судді Кіндеру В.А. Ухвалою суду від 20.10.2025 року в справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданих до суду поясненнях просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступні фактичні обставини. 20.11.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №7034208 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно з умовами якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.(п.1.1) Пунктами 6.1, 6.2 договору визначено, що цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-клмунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор для підписання цього кредитного договору /електронного повідомлення про прийняття пропозиції пройого укладення (акцепту). Згідно довідки про ідентифікацію, вказаний Договір підписаний [PERSON] одноразовим електронним ідентифікатором F56924, 20/11/2022 о 14:01:55, направленим на його мобільний номер телефону: [NUMBER] . Відповідно до умов договору сума кредиту складає 5000,00 грн, кредит надається загальним строком на 100 днів з 20.11.2022 (п.1.2, п.1.3 Договору). Згідно з п. 1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 30.11.2022. Пунктом 1.5.1. передбачено нарахування комісії за надання кредиту 250,00 грн., яка нараховується за ставкою 5,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п. 1.3.1. та п.1.3.2 Пільговий період складає 10 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 30.11.2022р. (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 28.02.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості). Пунктами 1.5.2., 1.5.3., 1.6 визначено, що проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 50.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13500.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. Платіжним дорученням №87385939 від 20.11.2022 підтверджено перерахування коштів у сумі 5000,00 грн. [PERSON] на картку № [NUMBER] . Факт перерахування грошових коштів на платіжну картку [PERSON] також підтверджено листом від АТ «КБ «ПриватБанк» від 24.10.2025, наданого на виконання ухвали суду від 20.10.2025, за змістом якого встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , а також підтверджено факт зарахування коштів на вказану картку на суму 5000,00 грн. 20 листопада 2022 року. 23.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №91-МЛ, згідно з умовами якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №91-МЛ від 27.02.2023 ТОВ «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №7034208 від 20.11.2022 у сумі 14427,00 грн., з яких: 4500,00 грн. - тіло кредиту; 9927,00 грн. - нараховані проценти, 0,00 грн. - нарахована комісія, 0,00 грн. - заборгованість за штрафами/пенею. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Кредит-Капітал» повідомило відповідача шляхом направлення на адресу відповідача досудової вимоги №5460/469 від 12.09.2025. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому за правовими наслідками цей договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Платіжним дорученням №87385939 від 20.11.2022 та листом від АТ КБ «ПриватБанк» підтверджено перерахування коштів у сумі 5000,00 грн. [PERSON] на картку № [NUMBER] . Відтак, суд вважає, що позивачем доведено факт укладення договору та надання грошових коштів відповідачу за кредитним договором №7034208, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за Кредитним договором №7034208 заборгованість [PERSON] складає 14427,00 грн., з яких: 4500,00 грн. - тіло кредиту; 9927,00 грн. - нараховані проценти. Щодо строку нарахування процентів за кредитним договором. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору - кредит надається строком на 100 днів з 20.11.2022. З наданої відомості про щоденні нарахування та погашення вбачається, що нарахування процентів за кредитом здійснювалось протягом 98 днів, починаючи з 21.11.2022 року, по 26 лютого 2023 року, тобто в межах встановлених договором умов. Відтак, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що позивачем здійснювалось нарахування надмірних відсотків, штрафів. Позивач користувався наданими грошовими коштами, та частково сплачував проценти за користування кредиту та комісію (29.11.2022). ТОВ «Мілоан» не здійснювалось нарахування штрафів та пені.. За відсутності доказів, які б спростовували подані позивачем розрахунки заборгованості за вищевказаним договором, суд не має підстав піддавати їх сумніву. Щодо доводів відповідача про існування підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності до позовних вимог суд виходить з наступного. Статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, було неодноразово продовжено на всій території України згідно з Постановами КМУ по 30.06.2023 року. Постановою КМУ від 27.06.2023 року №651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 р. на всій території України відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Таким чином, карантин на території України було встановлено безперервно з 12.03.2020 по 30.06.2023 року. Поряд із цим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»було введено воєнний стан в Україні із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»(далі - Закон № 2120-ІХ)розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Українидоповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.257-259,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк його дії.Закон № 2102-IXнабрав чинності 17.03.2022. Надалі Законом України від 08.11.2023 № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу Українивикладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеногоУказом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30.01.2024. Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності від 14.05.2025 № 4434-IX, який набрав чинності 04.09.2025, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився до 04.09.2025. З огляду на це, в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02.04.2020, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30.06.2023 - на строк дії карантину, а надалі до 29.01.2024 - на строк дії воєнного стану), а з 30.01.2024 до 04.09.2025 перебіг строку звернення до суду зупинявся. Як вбачається з матеріалів справи, строк виконання зобов`язання за договором №7034208 від 20.11.2022 настав 28.02.2023 (п.1.3.2 Договору). Отже, з 01.03.2022 у відповідача виникло прострочення виконання грошового зобов`язання, а перебіг загальної позовної давності розпочався саме з цієї дати. При цьому, з 02.04.2020 діяв механізм продовження позовної давності на строк дії карантину (п. 12 розд. «Прикінцеві таперехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX), який тривав до 30.06.2023, а з 17.03.2022 - також продовження на строк дії воєнного стану (п.19 у редакціїЗакону № 2120-ІХ) до 29.01.2024. Надалі з 30.01.2024 до 04.09.2025 перебіг позовної давності був зупинений (нова редакція п. 19, Закон № 3450-ІХ), а з 04.09.2025 зазначений пункт виключено (Закон № 4434-ІХ), що поновило перебіг строків. Позов подано 22.09.2025, при цьому загальний трирічний строк звернення до суду, з урахуванням поновлених строків позовної давності з 04.09.2025, не сплинув, а доводи відповідача про його пропуск є необґрунтованими та відхиляються судом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 7034208 від 20 листопада 2022 року у загальному розмірі 14427,00 грн., з яких: 4500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9927,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлялась у позовній заяві вимога про відшкодування понесених ним судових витрат, які складаються в тому числі із витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави(ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні цього питання суд враховує, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором для не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. Судовий розгляд справи здійснений без участі представника позивача, що не потребувало витрат часу адвоката для участі у судових засіданнях. Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, щодо зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 4000,00 грн.

Outcome: approved