Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] 26.06.2025 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати заборону відчуження його нерухомого майна - житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , накладену 03.04.2008 Знам`янською міською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу №629 від 03.04.2001. В квітні 2025 року він звернувся до Центру надання адміністративних послуг, де дізнався про наявність обтяження у вигляді заборони на вказаний будинок, накладеної 20.07.1996 Знам`янською міською державною нотаріальною конторою, де власником зазначений [PERSON] . Наголошує, що він не має жодного відношення до обтяження, оскільки право власності на даний об`єкт нерухомості він набув через 7 років після його накладення. Оскільки це обтяження є перешкодою для реалізації його прав, як власника майна, тому він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Урсаленко О.М. подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також просив понесені позивачем судові витрати віднести на його рахунок. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 03.04.2001, укладеного між [PERSON] (продавець) та позивачем (покупець), який посвідчений приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Цибульською Л.М. 03.04.2001 за р.№629. Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №421592211 від 08.04.2025, щодо вказаного вище об`єкта нерухомого майна наявне обтяження - заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 6943282; зареєстровано 03.04.2008 реєстратором Знам`янська міська державна нотаріальна контора Кіровоградської області; підстава обтяження: договір довічного утримання (догляду) №1-871, 20.07.1996, Знам`янська міська державна нотаріальна контора Кіровоградської області; власник [PERSON] . Так, з наданих позивачем документів встановлено, що 20.07.1996 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Знам`янської міської нотаріальної контори Георгієвою Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №1-873. За цим договором [PERSON] (відчужувач) передала у власність [PERSON] (набувачу) належну їй на праві приватної власності 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Натомість, [PERSON] , як набувач за вказаним договором, зобов`язався довічно повністю утримувати [PERSON] і залишити в її безоплатне довічне користування певну кількість кімнат в будинку. У зв`язку з посвідченням цього договору, державним нотаріусом Знам`янської міської нотаріальної контори Георгієвою Л.В.20.07.1996 накладено заборону відчуження 1/2 частини зазначеного вище житлового будинку до припинення цього договору. Відчужувач [PERSON] померла [INFO] в м.Знам`янка Кіровоградської області, про що відділом РАГС м.Знам`янка 13.11.1996 зроблено запис за №529, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Надалі, між набувачем майна [PERSON] та [PERSON] 12.11.1999 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Цибульською Л.М. 12.11.1999 за р.№1595. За цим договором [PERSON] продав [PERSON] належну йому на підставі згаданого вище договору дарування 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . При цьому, під час посвідчення цього договору державним нотаріусом Знам`янської міської нотаріальної контори Георгієвою Л.В. видано довідку про те, що станом на 12.11.1999 1/2 частина вказаного житлового будинку під забороною (арештом) не перебуває. Інша 1/2 частина будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадкування, виданого Знам`янською нотаріальною конторою 05.11.1999 за р.№1380. Надалі, між [PERSON] та позивачем 03.04.2001 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Цибульською Л.М. 03.04.2001 за р.№629. За цим договором позивач набув право власності на вказаний житловий будинок. Під час посвідчення і цього договору приватним нотаріусом Знам`янського міського нотаріального округу Цибульською Л.М. видано довідку про те, що станом на 03.04.2001 вказаний житловий будинок під забороною не перебуває. Судом також встановлено, що набувач за договором довічного утримання [PERSON] помер [INFO] в м.Знам`янка Кіровоградської області, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Знам`янка реєстраційної служби Знам`янського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 23.06.2015 складено актовий запис за №221, що підтверджується копією актового запису про смерть та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 20.11.2025. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Так, відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно зі ст.748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Відповідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні договору довічного утримання (догляду) нотаріус накладає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно. Поряд з цим, згідно зі ст.74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку з припиненням, розірванням договору довічного утримання (догляду), на підставі якого було накладено заборону відчуження. В свою чергу, договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача (ст.755 ЦК України). Як встановлено судом, відчужувач [PERSON] померла [INFO] , що є підставою для припинення договору довічного утримання від 20.07.1996. Після її смерті набувач [PERSON] (який помер [INFO] ) продав належне йому за цим договором нерухоме майно іншій особі, яке в подальшому вже було продане позивачеві. Разом з цим, при посвідченні договорів купівлі-продажу нотаріусом не було перевірено та не встановлено, що це майно знаходиться під забороною. Зазначене підтверджує доводи позивача про те, що він не має жодного відношення до договору довічного утримання від 20.07.1996, який став підставою для державної реєстрації обтяження у вигляді заборони нерухомого майна, право власності на житловий будинок неодноразово і безперешкодно переходило від власника до власника та реєструвалося у визначеному законом порядку, а сам позивач набув житловий будинок у власність вже 03.04.2001. Таким чином, заборона на нерухоме майна порушує право позивача вільно розпоряджатися своїм майном, а тому повинна бути припиненою. З огляду на викладене та враховуючи, що договір довічного утримання від 20.07.1996, на підставі якого на житловий будинок було накладено заборону, припинений у зв`язку зі смертю відчужувача, приймаючи до уваги наявність протягом тривалого часу не скасованого обтяження на нерухоме майно позивача та відсутність підстав для його існування, суд дійшов висновку про необхідність скасування заборони на нерухоме майно, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. За клопотанням представника позивача понесені позивачем судові витрати відносяться на його рахунок.

Outcome: approved