Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

У вересні 2025 року заявниця [PERSON] через свого представника - адвоката Юраш Ірину Олександрівну звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що її рідний батько [PERSON] , [INFO] , проживав на території с. Долинське Ананьївського району Молдавської Автономної Радянської Соціалістичної Республіки в складі РСР (тепер с. Долинське Подільського (колишнього Ананьївського) району Одеської області) з 10 березня 1938 року по 28 червня 1940 року. Заява мотивована тим, що [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , [INFO] , який народився та проживав на території с.Долинське Ананьївського (нині Подільського) району Одеської області. Заявниця зазначає, що її батько народився в с. Долинське Ананьївського району Автономної Молдавської Радянської Соціалістичної Республіки в складі Української РСР (тепер с. Долинське Подільського району Одеської області), що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про смерть. Влітку 2025 року заявниця звернулася до посольства Республіки Молдова з заявою про набуття громадянства Республіки Молдова на підставі пункту «б» частини другої статті 12 Закону Республіки Молдова «Про громадянство Республіки Молдова» від 02 червня 2000 року № 1024, згідно з яким визнаються громадянами Республіки Молдова особи, які виявили бажання стати громадянами Республіки Молдова, зокрема, особи, які до 28 червня 1940 року проживали на території Бессарабії, півночі Буковини, округу Херца та МРСР, а також їх нащадки. Однак, вжитими заявницею заходами не вдалося отримати документів про факт проживання її батька на відповідній території у згаданий вище період часу. У зв`язку з чим заявниця, з метою пред`явлення судового рішення до посольства Республіки Молдова для набуття громадянства Республіки Молдова, подала до суду вказану заяву. Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року відкрито провадження у вищевказаній справі, призначено судове засідання (а.с.42). 12 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника заявниці надійшла уточнена заява з викладенням прохальної частини заяви в новій редакції, а саме заявниця просить встановити юридичний факт, що її рідний батько [PERSON] , [INFO] , проживав на території с. Долинське Ананьївського району Одеської області з 10 березня 1938 року по 28 червня 1940 року (а.с.84-86). Заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Юраш І.О., яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВН № 1579454 від 19 вересня 2025 року (а.с.33), на розгляд справи не прибули. Натомість через канцелярію суду представник заявниці надала письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести у відсутність заявниці та її представника, заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі відповідно до уточненої заяви (а.с.92). Представник заінтересованої особи - Долинської сільської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України. Це підтверджує довідка про доставку електронного листа (а.с.91). Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи викладене, положення частини третьої статті 223 ЦПК України, заяву представника заявниці, наявність відомостей про належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. В частині першій статті 4 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно з частиною другою статті 19, частиною першою статті 293 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у тому числі в порядку окремого провадження. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В частині першій статті 315 ЦПК України наведені факти, які можуть бути встановлені в судовому порядку. Згідно частини другої статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі №753/21178/21 (провадження № 61-15630св23)). В постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: «В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». Аналогічними критеріями керувалась Велика Палата Верховного Суду в постановах\~від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18),\~від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23). В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага на те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17, зазначено, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема, виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» також встановлено, що суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав (наприклад, для вирішення питання про наявність права на спадщину у особи, яка законодавством України не віднесена до кола спадкоємців за законом). [PERSON] звернулася до суду із заявою (уточненою), в якій просить встановити юридичний факт, що її рідний батько [PERSON] , [INFO] , проживав на території с. Долинське Ананьївського району Одеської області з 10 березня 1938 року по [INFO] . Встановлення вказаного факту необхідне заявниці з метою отримання нею права на набуття громадянства Республіки Молдова. Оскільки архів погосподарського обліку сільської ради за 1921 по 1944 роки втрачений, заявниця вимушена звернутися до суду із даною заявою. Заявниця позбавлена можливості в інший спосіб підтвердити факт проживання її батька на території с. Долинське Ананьївського району Одеської області з 10 березня 1938 року по [INFO] . Отже, із заявлених вимог заявниці вбачається, що у останньої виникли труднощі в набутті громадянства Республіки Молдова. Так, відповідно до статі 12 Закону Республіки Молдова «Про громадянство Республіки Молдова» № 1024-ХІV від 02 червня 2000 року право на набуття громадянства Республіки Молдова внаслідок визнання мають, зокрема, особи, які до 28 червня 1940 року проживали на території Бессарабії, півночі Буковини, округи Херца а МАРСР, а також їхні нащадки. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено заявницею у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Долинське Ананьївського району Одеської області, місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер\~облікової картки\~платника податків:\~ [NUMBER] (а.с.4-5, 41). [INFO] у віці 70 років помер батько заявниці - [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Одеська область, Ананьївський район, село Долинське, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 12 липня 2024 року Любашівським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Подільському районі\~Одеської області\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Одеса). З свідоцтва вбачається, що місцем смерті батька заявниці значиться: с. Долинське, Ананьївський район, Одеська область, Україна (а.с.6). Факт родинних відносин, а саме те, що заявниця є донькою померлого [PERSON] , підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 09 грудня 2003 року Долинською сільською радою Ананьївського району Одеської області, згідно якого в графі «Батько» записаний - « [PERSON] , молдаванин». З свідоцтва вбачається, що місцем народження дитини (заявниці) значиться: с. Долинське, Ананьївський район, Одеська область, Україна (а.с.7). Згідно ксерокопії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 18 листопада 1989 року Виконавчим комітетом Синжерської сільської ради Кутузовського району м. Кишинів, громадянка [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Долинське Ананьївського району Одеської області, уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу взяла прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31 грудня 1945 року Долинським районним відділом запису актів громадянського стану (запис відновлено), батько заявниці - [PERSON] народився [INFO] в с. Долинське, Одеська область. Його батьками вказані: батько « [PERSON] , молд.», мати « [PERSON] , молд.» (а.с.9). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 12 липня 2024 року Любашівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , який народився в с. Долинське, Ананьївський район, Одеська область, Україна, 17 лютого 1962 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , яка народилась в с. Долинське, Ананьївський район, Одеська область, Україна, про що складено відповідний актовий запис № 7, після чого дружині присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.10). Відповідно до листа Державного архіву Одеської області від 14 жовтня 2025 року за вихідним № 6992/06-20 документи про реєстрацію проживання за будь-які роки до Державного архіву Одеської області на зберігання не надходили. Радянські книги реєстрації громадян (домові книги, книги прописки, погосподарські книги) населених пунктів Одеської області за довоєнний період (до 1941 року) вважаються втраченими у зв`язку з окупацією і воєнними діями 1941-1944 років. Книги за період з 1944 року по теперішній час мають зберігатися в сільських, селищних, міських радах центрах територіальних громад за місцем реєстрації проживання. У зв`язку із зазначеним не є можливим надати архівну довідку про реєстрацію проживання у період з 1900 року по 1950 рік у с. Долинське Подільського (Ананьївського) району Одеської області на ім`я « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] ». Іншими врахованими відомостями щодо витребуваної інформації не володіють (а.с.50). Долинською сільською радою Подільського району Одеської області листом від 14 серпня 2025 року за вихідним № 1492 також повідомлено про неможливість надання інформації щодо проживання [PERSON] , 1938 року народження (батька заявниці), та його матері [PERSON] , 1899 року народження, на території с. Долинське (колишня назва Валегоцулове) Подільського району Одеської області з дня народження до 1944 року з причини втрати архіву погосподарського обліку сільської ради за 1921 по 1944 роки в період окупації. При цьому були надані витяги та копії погосподарських книг за період з 1947 по 1979 роки (а.с.13). Згідно копії виписки з особового рахунку об`єкта погосподарського обліку № 153 з погосподарської книги № 13 за період 1947-1949 роки Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області до складу домогосподарства, де головою сім`ї вказано [PERSON] , 1899 року народження, молдаванка, колгоспниця, входять: донька [PERSON] , 1930 року народження, молдаванка, та син [PERSON] , 1938 року народження, молдованин, учень 2-го класу, школа № 2 (а.с.13 звортоний-15). Згідно копії виписки з особового рахунку об`єкта погосподарського обліку № 797 з погосподарської книги № 12 за період 1950-1952 роки Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області до складу домогосподарства, де головою сім`ї вказано [PERSON] , 1900 року народження, молдованка, входять: донька [PERSON] , 1930 року народження, молдованка; син [PERSON] , 1937 року народження, молдованин, школа № 2 (а.с.15 звортоний-16). Згідно копії виписки з особового рахунку об`єкта погосподарського обліку № 881 з погосподарської книги № 23 за період 1953-1955 роки Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області до складу домогосподарства, де головою сім`ї вказано [PERSON] , 1899 року народження, молдованка, входять: донька [PERSON] , 1930 року народження, молдованка; син [PERSON] , 1938 року народження, молдованин (а.с.17-18). Згідно копії виписки з особового рахунку об`єкта погосподарського обліку № 708 з погосподарської книги № 2 за період 1964-1966 роки Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області до складу домогосподарства, де головою сім`ї вказано [PERSON] , 1899 року народження, молдованка, входять: син [PERSON] , 1938 року народження, молдованин, шофер, колгосп «Кірова»; донька [PERSON] , 1930 року народження, молдованка; невістка [PERSON] , 1941 року народження, молдаванка; онучка [PERSON] , [INFO] , молдаванка (а.с.19-20). Згідно копії виписки з особового рахунку об`єкта погосподарського обліку № 745 з погосподарської книги № 2 за період 1967-1969 роки Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області до складу домогосподарства, де головою сім`ї вказано [PERSON] , 1899 року народження, молдованка, входять: донька [PERSON] , 1930 року народження, молдованка (а.с.21-22). Згідно копії виписки з особового рахунку об`єкта погосподарського обліку № 621 з погосподарської книги № 1 за період 1967-1969 роки Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області до складу домогосподарства, де головою сім`ї вказано [PERSON] , 1938 року народження, молдованин, шофер, колгосп «Кірова», входять: дружина [PERSON] , 1941 року народження, молдаванка; донька [PERSON] , 1963 року народження, молдаванка; син [PERSON] , 1968 року народження (а.с.23-24). Згідно копії виписки з особового рахунку об`єкта погосподарського обліку № 632 з погосподарської книги № 1 за період 1971-1973 роки Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області до складу домогосподарства, де головою сім`ї вказано [PERSON] , 1938 року народження, молдованин, шофер, колгосп «Кірова», входять: дружина [PERSON] , 1941 року народження, молдаванка; донька [PERSON] , 1963 року народження, молдаванка; син [PERSON] , 1968 року народження, молдованин (а.с.25-26). Згідно копії виписки з особового рахунку об`єкта погосподарського обліку № 753 з погосподарської книги № 2 за період 1971-1973 роки Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області до складу домогосподарства, де головою сім`ї вказано [PERSON] , 1899 року народження, молдованка, входять: донька [PERSON] , 1930 року народження, молдованка (а.с.27-28). Згідно копії виписки з особового рахунку об`єкта погосподарського обліку № 608 з погосподарської книги № 1 за період 1974-1976 роки Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області до складу домогосподарства, де головою сім`ї вказано [PERSON] , 1938 року народження, молдованин, шофер, колгосп «Кірова», входять: дружина [PERSON] , 1941 року народження, молдаванка; донька [PERSON] , 1963 року народження, молдаванка; син [PERSON] , 1968 року народження, молдованин; донька [PERSON] , 1975 року народження, молдаванка (а.с.29-30). Згідно копії виписки з особового рахунку об`єкта погосподарського обліку № 000580 з погосподарської книги № 1 за період 1977-1979 роки Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області до складу домогосподарства, де головою сім`ї вказано [PERSON] , 1938 року народження, молдованин, входять: дружина [PERSON] , 1941 року народження, молдаванка; донька [PERSON] , 1963 року народження, молдаванка; син [PERSON] , 1968 року народження, молдованин; донька [PERSON] , 1975 року народження, молдаванка (а.с.31-32). З листа архівного відділу Подільської районної державної адміністрації Одеської області від 06 жовтня 2025 року за вихідним № 08.1-01-16/108 вбачається, що інформація про трудову діяльність працівників колгоспів та інших установ на території с. Долинське Ананьївського району Одеської області в період 1900-1950 роки відсутня. Також відсутня інформація про фактичне або зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , в період з 1938 року по 1950 роки (а.с.51). Листом Комунальної установи «Трудовий архів Ананьївської міської ради» від 14 жовтня 2025 року за вихідним № 01-23/33 повідомлено, що в документах архівного фонду Агропромислового кооперативу «Південний» (правонаступник колгоспу імені Кірова) с.Долинське Ананьївського району Одеської області в книгах з обліку праці колгоспників за 1950, 1952-1955, 1957-1959, 1963 роки є запис про роботу « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] » (мовою оригіналу). До вказаного листа додано відповідні архівні копії особових рахунків за вказані роки та довідку про реорганізацію колгоспу (а.с.52-71). З копії заяви про видачу паспорта СРСР зразка 1974 року вбачається, що паспорт серії [NUMBER] виданий 25 травня 1979 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження значиться: с. Долинське Ананьївського району Одеської області, національність: молдованин, одружений: [PERSON] , 1941 року народження, місце проживання значиться: с. Долинське Ананьївського району Одеської області, працює у колгоспі ім. Кірова, шофер. Паспорт видано на підставі: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 31 грудня 1945 року Долинським районним відділом запису актів громадянського стану, та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] № (нерозбірливо), виданого 17 лютого 1962 року Долинською сільською радою (а.с.48). З копії заяви про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року вбачається, що паспорт серії [NUMBER] виданий 04 січня 1996 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , місце народження значиться: с. Долинське Ананьївського району Одеської області, національність: молдованин, громадянство: України, одружений: [PERSON] , 1941 року народження, місце проживання значиться: с. Долинське Ананьївського району Одеської області, працює у КСП Кірова, шофер. Паспорт видано у зв`язку з обміном та на підставі паспорта громадянина колишнього СРСР (зразка 1974 року) серії [NUMBER] , виданого 25 травня 1979 року Ананьївським РВВС Одеської області. Також міститься відмітка, що паспорт знищено 30 січня 2009 року, помер [INFO] (а.с.49). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Вказані висновки викладені в постанові Верховного Суду від 26 червня 2025 року у справі № 645/7313/23. Як встановлено, [PERSON] , [INFO] , народився на території с. Долинське Ананьївського району Одеської області. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Долинське, Ананьївський район, Одеська область, помер [INFO] (а.с.6). Відповідно до наданих заявником доказів, а саме з копій погосподарських книг Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області, відповідно до яких у період з 1947-1949 роки, 1950-1952 роки, 1953-1955 роки [PERSON] проживав за адресою: с.Долинське Одеської області, відповідно до яких [PERSON] у вказаний період входив до складу сім`ї, як син [PERSON] , 1899 року народження, яка проживала на території Долинської сільської ради Ананьївського району. Таким чином, встановивши що\~ [PERSON] народився в 1938 році на\~території с. Долинське Ананьївського району Одеської області, враховуючи, що станом на 1940 рік останньому виповнилось 2 роки, суд вважає, що останній самостійно не міг змінити місце проживання. Враховуючи, що відомостей про переміщення та переселення сім`ї [PERSON] в період часу з 1938-1940 роки в матеріалах справи не встановлено, суд враховуючи «баланс вірогідностей» вважає, що [PERSON] , [INFO] , в період з 10 березня 1938 по 28 червня 1940 роки проживав на території с.Долинське Ананьївського району Одеської області. Крім того, надані заявницею докази свідчать, що її батько [PERSON] народився, одружився та працював на території с. Долинське Ананьївського району Одеської області. Таким чином, суд надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам у їх сукупності, та з урахуванням принципу «балансу вірогідностей» дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою с. Долинське Ананьївського району Одеської області. Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При цьому, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, пункти 29 - 30). Таким чином,\~повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що заявницею підтверджено причини та підстави звернення до суду, а також юридичні наслідки, які можуть породити у зв`язку з встановлення вказаних фактів (набуття громадянства Республіки Молдова), суд дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою с. Долинське Ананьївського району Одеської області з 10 березня 1938 року по [INFO] . Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved