Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра»\~ звернулось до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 01 липня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір «Автопакет» № 306п/99/2008-980, за яким відповідач отримав кредит в розмірі 235 130 гривень строком до 17 червня 2015 року під 21,1% річних на придбання автомобіля. Відповідач несвоєчасно і не в повному обсязі виконував зобов`язання за\~ кредитним договором «Автопакет» № 306п/99/2008-980 від 01 липня 2008 року. Відповідно до п. 2.2.1 кредитного договору «Автопакет» № 306п/99/2008-980\~ від 01 липня 2008 року, позичальник повертає кредит та сплачує за користування кредитом відсотки шляхом сплати мінімального необхідного платежу в сумі 5 389 гривень 20 копійок\~ шляхом внесення коштів на поточний рахунок [NUMBER] . Згідно п. 2.2.3 кредитного договору «Автопакет» № 306п/99/2008-980\~ від 01 липня 2008 року, позичальник вносить чергові мінімальні платежі по кредиту, визначені п.п. 2.2.1, 2.2.2 цього договору, щомісячно до 18 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з рахунку до 20 числа поточного місяця. У випадку, якщо позичальник до 18 числа не вніс (повністю або частково) суми мінімальних необхідних платежів, внаслідок чого станом на 20 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, банк, починаючи з 21 числа поточного місяця, застосовує штрафні санкції, передбачені п.п. 5.1, 5.2 цього договору. Таким чином, внаслідок неналежного виконання договірних зобов`язань станом на 07 листопада 2012 року заборгованість відповідача за кредитним договором «Автопакет» № 306п/99/2008-980\~ від 01 липня 2008 року становить 439 147 гривень 15 копійок, з яких: 219 194 гривні 39 копійок - заборгованість по тілу кредиту, 156 973 гривень 70 копійок\~ - заборгованість по відсоткам, 28 509 гривень 91 копійка\~ - пеня за прострочення сплати кредиту, 23 513 гривень\~ - штраф, 10 956 гривень 15 копійок\~ - інфляційні . Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2013 у справі 2-3219/12 стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра»\~ заборгованість за кредитним договором «Автопакет» №306п/99/2008-980 від 01 липня 2008 року в сумі 439 147 гривень 15 копійок. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 грудня 2021 року у справі № 2-3219/12 замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» у виконавчому листі № 2-3219/12, виданому Соснівським районним судом м. Черкаси 22 січня 2013 року, його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Груп» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 306п/99/2008-980 від 01 липня 2008 року. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 травня 2025 року заяву представника [PERSON] адвоката Тараненко М.О. про перегляд заочного рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 січня 2013 у справі №2-3219/12 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Заочне рішення від 22 січня 2013 у справі №2-3219/12\~ за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано; призначено розгляд справи. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання\~ не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник відповідача подала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача та без відповідача. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. (ч.2 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 01 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладений кредитний\~ договір «Автопакет»\~ № 306п/99/2008-980,\~ згідно п. 1.1. якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 235 130 гривень на придбання автотранспортного засобу строком до 17 червня 2015 року зі сплатою за користування 21,1% річних. Відповідно до п. 2.2.1 кредитного договору «Автопакет» № 306п/99/2008-980\~ від 01 липня 2008 року, позичальник повертає кредит та сплачує за користування кредитом відсотки шляхом сплати мінімального необхідного платежу в сумі 5 389 гривень 20 копійок\~ шляхом внесення коштів на поточний рахунок [NUMBER] . Згідно п. 2.2.3 кредитного договору «Автопакет» № 306п/99/2008-980\~ від 01 липня 2008 року, позичальник вносить чергові мінімальні платежі по кредиту, визначені п.п. 2.2.1, 2.2.2 цього договору, щомісячно до 18 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з рахунку до 20 числа поточного місяця. У випадку, якщо позичальник до 18 числа не вніс (повністю або частково) суми мінімальних необхідних платежів, внаслідок чого станом на 20 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, банк, починаючи з 21 числа поточного місяця, застосовує штрафні санкції, передбачені п.п. 5.1, 5.2 цього договору. Відповідно п. 5.2 кредитного договору «Автопакет» № 306п/99/2008-980\~ від 01 липня 2008 року, у разі порушення позичальником вимог цього договору він зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.1.1 цього договору, за кожен випадок. Факт отримання позичальником\~ грошових коштів підтверджується меморіальним ордером\~ №432 від 01 липня 2008 року. Відповідач несвоєчасно і не в повному обсязі виконував зобов`язання за\~ кредитним договором «Автопакет» № 306п/99/2008-980 від 01 липня 2008 року. Таким чином, внаслідок неналежного виконання договірних зобов`язань станом на 07 листопада 2012 року заборгованість відповідача за кредитним договором «Автопакет» № 306п/99/2008-980\~ від 01 липня 2008 року становить 439 147 гривень 15 копійок, з яких: 219 194 гривні 39 копійок - заборгованість по тілу кредиту, 156 973 гривень 70 копійок\~ - заборгованість по відсоткам, 28 509 гривень 91 копійка\~ - пеня за прострочення сплати кредиту, 23 513 гривень\~ - штраф, 10 956 гривень 15 копійок\~ - інфляційні . 04 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА», та ТОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП", укладений Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_ А_3, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №306п/99/2008-980 від 01 липня 2008 року, перейшло до ТОВ "ФК"ДНІПРОФІНАНСГРУП". 20 серпня 2020 року\~ між ТОВ "ФК "ДНІПРОФІНАНСГРУП", та ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», укладено Договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_А102, згідно умов якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитним договором №306п/99/2008-980 від 01 липня 2008 року, перейшло до ТОВ «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП». Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 грудня 2021 року у справі № 2-3219/12 замінено стягувача - ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ПРОПЕРТІ ГРУПП», поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих документів та видано дублікати виконавчих листів. Відділом державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на день подання цієї заяви здійснюється виконавче провадження № 76657259 з примусового виконання виконавчих листів № 2-3219/12, виданих 09 квітня 2024 року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 306п/99/2008-980 від 01 липня 2008 року в розмірі 439 147 гривень 15 копійок та 3 219 гривень судового збору, а всього 442 366 гривень 15 копійок. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому однасторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 08.11.2019 р. у аналогічній цивільній справі № 127/15672/16-ц зробила такий правовий висновок: «Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Стаття 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, а також у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/4878/16-ц. За змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, в постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц, а відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 вбачається, що у «межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобовязань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобовязання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Доказів на спростування отримання кредиту у розмірі 235 130 гривень за кредитним договором «Автопакет» № 306п/99/2008-980 відповідачем не надано. Станом на 07 листопада 2012 року заборгованість відповідача складає 439 147 гривень 15 копійок, з яких: 219 194 гривні 39 копійок - заборгованість по тілу кредиту, 156 973 гривень 70 копійок\~ - заборгованість по відсотках, 28 509 гривень 91 копійка\~ - пеня за прострочення сплати кредиту, 23 513 гривень\~ - штраф, 10 956 гривень 15 копійок -\~ інфляційні\~ . Вищевикладені обставини, а також наданий суду розрахунок заборгованості, відповідачем не спростовані. Доказів\~ погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором «Автопакет» № 306п/99/2008-980 від 01 липня 2008року матеріали справи не містять і позивачем суду не надано. В зв`язку з порушенням виконання відповідачем грошових зобов`язань, позивачем нараховано\~ відповідачу\~ інфляційні згідно ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Позивачем доведено належними, остатніми достовірними доказами обґрунтованість заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом сплачено судовий збір у розмірі 3 219 гривень, який підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного, відповідно д ст. 15, 16, 509, 526, 530, 549, 625, 629, 1048, 1054 ЦК України та

Outcome: approved