Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

08 липня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить суд постановити рішення, яким: Визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] : - житловий будинок за літ. А, загальною площею 112,1 кв.м., житловою площею 67,7 кв.м., сараїв за літ В,Г,Ж,К, навісів за літ. Д,3,І,Л,М, гаражу за літ. Е, вбиральні за літ. У, льоху (погрібу) за літ. П, дворові споруди за №1 -7;І-ІІ, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,0617 га, кадастровий номер 5121410100:02:002:0285, за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок за № 3 ; - земельну ділянку розміром 0,0617 гектара, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Категорія земель: землі житлової та громадської забудови. Кадастровий номер земельної ділянки: 5121410100:02:002:0285. Склад угідь: усього земель 0,0617 га - під житловою забудовою одно- та двох поверховою. Від А до Б землі Болградської міської ради (пров. Болградський), від Б до В землі [PERSON] , від В та Г землі [PERSON], від Г до А землі [PERSON] . Спільне сумісне майно подружжя [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] розподілити шляхом визначення рівних часток кожному. Визнати за ним, позивачем громадянином України [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , право власності: - на 1/2 частку житлового будинку за літ. А, загальною площею 112,1 кв.м., житловою площею 67,7 (шістдесят сім цілих сім десятих квадратних метрів) кв.м., сараїв за літ В,Г,Ж,К, навісів за літ. Д,3,І,Л,М, гаражу за літ. Е, вбиральні за літ. У, льоху (погрібу) за літ. П, дворові споруди за №1-7; І-ІІ, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,0617 га, кадастровий номер 5121410100:02:002:0285, за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок за № 3 ; -на 1/2 частку земельної ділянки розміром 0,0617 гектара, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Категорія земель: землі житлової та громадської забудови. Кадастровий номер земельної ділянки: 5121410100:02:002:0285. Склад угідь: усього земель 0,0617 га - під житловою забудовою одно- та двох поверховою. Від А до Б землі Болградської міської ради (пров. Болградський), від Б до В землі [PERSON] , від В та Г землі [PERSON], від Г до А землі [PERSON] . Припинити право власності громадянки України [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на: - житловий будинок за літ. А, загальною площею 112,1 (сто дванадцять цілих одна десята квадратних метрів) кв.м., житловою площею 67,7 (шістдесят сім цілих сім десятих квадратних метрів) кв.м., сараїв за літ В,Г,Ж,К, навісів за літ. Д,3,І,Л,М, гаражу за літ. Е, вбиральні за літ. У, льоху (погрібу) за літ. П, дворові споруди за №1-7;І-ІІ, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,0617 га, кадастровий номер 5121410100:02:002:0285, за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку розміром 0,0617 гектара, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Категорія земель: землі житлової та громадської забудови. Кадастровий номер земельної ділянки: 5121410100:02:002:0285. Склад угідь: усього земель 0,0617 га - під житловою забудовою одно- та двох поверховою. Від А до Б землі Болградської міської ради (пров. Болградський), від Б до В землі [PERSON] , від В та Г землі [PERSON], від Г до А землі [PERSON] . Визнати за громадянкою України [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , право власності: - на 1/2 частку житлового будинку за літ. А, загальною площею 112,1 кв.м., житловою площею 67,7 (шістдесят сім цілих сім десятих квадратних метрів) кв.м., сараїв за літ В,Г,Ж,К, навісів за літ. Д,3,І,Л,М, гаражу за літ. Е, вбиральні за літ. У, погрібу за літ. П, дворові споруди за №1-7;І-ІІ, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,0617 га, кадастровий номер 5121410100:02:002:0285, за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок за № 3 ; - на 1/2 частку земельної ділянки розміром 0,0617 гектара, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Категорія земель: землі житлової та громадської забудови. Кадастровий номер земельної ділянки: 5121410100:02:002:0285. Склад угідь: усього земель 0,0617 га - під житловою забудовою одно- та двох поверховою. Від А до Б землі Болградської міської ради (пров. Болградський), від Б до В землі [PERSON] , від В та Г землі [PERSON], від Г до А землі [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що 05 травня 2016 року між ним, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, від якого народилось двоє дітей. 17 листопада 2021 року за спільні сумісні кошти подружжя придбали житловий будинок за літ. А, загальною площею 112,1 (кв.м., житловою площею 67,7 кв.м., сараїв за літ В,Г,Ж,К, навісів за літ. Д,3,І,Л,М, гаражу за літ. Е, вбиральні за літ. У, льоху (погрібу) за літ. П, дворові споруди за №1-7;І-ІІ, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,0617 га, кадастровий номер 5121410100:02:002:0285, за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок за № 3 . Одночасно, 17 листопада 2021 року за спільні сумісні кошти, вони як подружжя придбали земельну ділянку розміром 0,0617 (нуль цілих шістсот сімнадцять десятитисячних) гектара, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Категорія земель: землі житлової та громадської забудови. Кадастровий номер земельної ділянки: 5121410100:02:002:0285. Склад угідь: усього земель 0,0617 га - під житловою забудовою одно- та двох поверховою, Від А до Б землі Болградської міської ради (пров. Болградський), від Б до В землі [PERSON] , від В та Г землі [PERSON] , від Г до А землі [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.11.2021 року, посвідченим Агбун М.І., приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрованим в реєстрі за № 3841 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 285303840 від 17.11.2021 року. Зазначені житловий будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: [ADDRESS] , придбані [PERSON] та ним, [PERSON] , за спільні сумісні кошти подружжя, під час знаходження у зареєстрованому шлюбі, але речові права на нерухоме майно за його згодою (зареєстровані в реєстрі за № 3836 та № 3837) були оформлені на його дружину [PERSON] . Фактичні шлюбні відносини між ним, позивачем [PERSON] та [PERSON] припинено з січня 2025 року, 03 липня 2025 року позивачем до Болградського районного суду подано позовну заяву про розірвання шлюбу (справа № 497/1548/25), порозуміння між ними відсутнє, тому позивач вважає за необхідне, з метою належного оформлення та реєстрації своїх прав власності на нерухоме майно, звернутися до суду з цим позовом, визнати придбане ними під час шлюбу нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя та розподілити його шляхом визначення рівних часток кожному, та провести відповідну державну реєстрацію права власності на частку кожного з них. З цих підстав позивач просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 10.07.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 17.09.2025 року об 11:00 годині (а.с.71-72), про що були повідомлені сторони (а.с.73, 74). В підготовче засідання 17.09.2025 року: - позивач прибув, підтримав свої вимоги; - відповідач не прибула, хоча повідомлена належним чином завчасно (а.с.74). На електронну пошту суду надіслала заяву про відкладення підготовчого засідання в зв`язку з хворобою. До заяви жодних підтверджуючих доказів не надала (а.с.75). Протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено на 09:00 годину 22.10.2025 року (а.с.79), про що повідомлено сторін по справі (а.с.80-81, 82). В підготовче засідання 22.10.2025 року: -позивач прибув, наполягав на своїх вимогах. Підтвердив, що ним подано суду усі докази, просив закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду; -відповідач будучи належним чином повідомленою, вдруге не прибула. На електронну пошту суду надіслала заяву нечитабельну про відкладення судового засідання в зв`язку з тяжким станом здоров`я (а.с.83), однак доказів поважності причин не прибуття в підготовче засідання до заяви не додала. Окрім цього, відповідач жодним чином не відреагувала на позовну заяву, відзиву, заперечень, пояснень протягом всього тривалого часу до суду не надіслала, хоча суд неодноразово роз`яснював відповідачу право про можливість подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 22.10.2025 року підготовче засідання закрито, призначено справу до судового розгляду на 09:00 годину 01.12.2025 року (а.с.88), про що повідомлено сторін по справі (а.с.90). В судове засіданні 01.12.2025 року сторони не прибули, кожен окремо подали заяви: -позивач підтримав свої вимоги, наполягав на задоволенні у повному обсязі, просив завершити розгляд справи у його відсутність (а.с.93), -відповідач позовні вимоги визнала цілком і беззаперечно, просила розгляд справи здійснити у її відсутність (а.с.93-101). Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Частиною 1 ст.3 ЦПК встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з розподілом спільного сумісного майна подружжя. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 05 травня 2016 року в Болградському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), актовий запис № 76 від 05 травня 2016 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02 липня 2025 року (а.с.12),. Фактичні шлюбні відносини між сторонами по справі припинено з січня 2025 року, 03 липня 2025 року [PERSON] подано до Болградського районного суду подано позовну заяву про розірвання шлюбу (справа № 497/1548/25) та рішенням Болградського районного суду 08.09.2025 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.104-107). В цьому шлюбі у сторін народилися діти: [INFO] син - [PERSON] , [INFO] - донька [PERSON] . Судовим наказом виданим Болградським районним судом Одеської області від 10.07.2025 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей (а.с.102-103). 17 листопада 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами за літ. А, загальною площею 112,1 (кв.м., житловою площею 67,7 кв.м., сараїв за літ В,Г,Ж,К, навісів за літ. Д,3,І,Л,М, гаражу за літ. Е, вбиральні за літ. У, льоху (погрібу) за літ. П, дворові споруди за №1-7; І-ІІ, що розташовані на земельній ділянці розміром 0,0617 га, кадастровий номер 5121410100:02:002:0285, за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок за [ADDRESS] , посвідчений нотаріусом Агбун М.І. Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №3838 (а.с.13-14), що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15). Відповідно до звіту про оцінку майна від 03 липня 2025 року, ринкова вартість житлового будинку загальною площею 112,1 кв.м. (житлова 67,7 кв.м.), розташованого за адресою: [ADDRESS] , становить 117 177.00 гривен (а.с.22-39). Також 17 листопада 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді земельної ділянки розміром 0,0617 гектара, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Категорія земель: землі житлової та громадської забудови. Кадастровий номер земельної ділянки: 5121410100:02:002:0285., посвідчений Агбун М.І., приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрованим в реєстрі за № 3841 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 285303840 від 17.11.2021 року (а.с.16-17). Відповідно до звіту про оцінку майна від 03 липня 2025 року, ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0617 га., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 116 606 (сто шістнадцять тисяч шістсот шість) гривень. (а.с.41-62). Згідно довідки Пенсійного фонду України позивач [PERSON] з 2005 по 2024 рік отримував пенсію (а.с.19-21). Отже, на підставі вище вказаних доказів встановлено, що спірний житловий будинок був придбаний сторонами під час знаходження у зареєстрованому шлюбі. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користуються рівними правами на майно і у тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних підстав не мав самостійного заробітку. З огляду на наведені положення закону, чинного на момент виникнення правовідносин, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними під час шлюбу і доводити наявність такого права ні дружина ні чоловік не повинні. Згідно із зазначеною нормою при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю з`ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання. Аналізуючи наведені докази, суд вважає, що вимоги позивача в частині, що стосуються нерухомого майна є обґрунтованими, оскільки встановлено, що сторони перебуваючи в шлюбі, за спільні кошти придбали житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , отримали витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: на житловий будинок і земельну ділянку, однак договори були оформлені лише на ім`я відповідача [PERSON] , тому відповідно до ст.60 СК України, цей будинок є майном, що набуте подружжям за час шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю, виходячи з наступного. Кожен з подружжя має piвні права володіння, користування i розпорядження цим майном. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що основними засадами (принципами) цивільного законодавства, зокрема є: верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч.3 ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. На противагу цьому слід зазначити, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Як вбачається із змісту правової позицій викладеної у постанові Верховного Суду від 24.01.2020 року у справі № 61-36178св18, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 16.12.2015 року у справі № 6-2641цс15, норми Сімейного кодексу України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст.163 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Суть поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. Під час здійснення поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути насамперед ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, в зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням переліку об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення вартості (Постанова Верховного Суду від 5 червня 2025 року у справі № 752/9009/19). Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20) У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Отже, поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). У випадку множинності об`єктів нерухомого майна, що перебуває у спільній власності сторін, суду належить розглянути можливість здійснити поділ майна таким чином, щоб не зобов`язувати сторону сплачувати компенсацію. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 15 квітня 2020 року у справі № 565/495/18, від 09 червня 2021 року у справі № 537/5528/16. Тобто, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен розглянути можливість здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя у спосіб без визначення грошової компенсації, або з визначенням такої у мінімальному розмірі У відповідності до абзацу 1 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Зі змісту п.п. 23, 24 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Також п.30 цієї ж Постанови, передбачено рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. При цьому, суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Отже, згідно приписів законодавства, яке застосовується до правовідносин між сторонами, а також враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] та [PERSON] придбали спірне майно під час шлюбу: житловий будинок і земельну ділянку, розміром 0,0617 гектара, - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5121410100:02:002:0285, розташовані за адресою: [ADDRESS] , то це майно є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] . Права власності на все вказане нерухоме майно одразу після його набуття були зареєстровані за відповідачем, як за одноосібним власником. При цьому, між сторонами відсутні будь-які належним чином оформлені домовленості, зокрема шлюбний договір, на підставі яких вказане домоволодіння може бути безумовно віднесено до особистої приватної власності відповідача. Викладені фактичні обставини за змістом норм ст.ст.60, 61, 63, 64 СК України дозволяють суду дійти висновку, що з огляду на встановлену законом презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, не зважаючи на те, за ким з них зареєстроване права власності на нього, спірне домоволодіння і земельна ділянка є спільним майном сторін та належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно, позивач має право на поділ такого майна. При цьому оскільки спірне домоволодіння є річчю неподільною, має статус житла їх сторін, то його поділ має відбутись шляхом визначення ідеальних часток сторін у праві спільної часткової власності на означене домоволодіння. І такі частки, враховуючи відсутність між сторонами належним чином оформлених домовленостей, а також відсутність визначених ст.70 СК України підстав, є рівними і мають станови по 1/2 для кожного із колишнього подружжя. Виходячи з викладеного, суд вважає доцільним спільне сумісне майно подружжя [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] розподілити шляхом визначення рівних часток кожному та визнання за кожним з них право власності на частку цього майна. Відтак, підсумовуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд приходить до висновку про правомірність, обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог, а отже і наявність достатніх підстав для задоволення позову в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат слід вказати наступне. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, позивачем не було подано заяви про розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved