Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

30 вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі позивач, новий кредитор) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 103768928 від 04.05.2024 року у загальному розмірі 32 508,70 грн, з яких: 9 917,65 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 16 491,05 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1 100,00 грн - прострочена заборгованість за комісією; 5 000,00 грн - сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.05.2024 року між фізичною особою [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 103768928, згідно з умовами якого відповідач отримав 10 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії та можливих штрафних санкцій, передбачених договором. Кредитодавець свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується платіжним дорученням. Відповідач зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 24.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т, відповідно до якого позивач набув прав грошової вимоги, у тому числі за кредитним договором № 103768928 від 04.05.2024 року. За даними реєстру боржників та виписки з особового рахунка заборгованість відповідача становить 32 508,70 грн у наведеній вище структурі, яку позивач просить стягнути разом із судовими витратами. Відповідач, у порушення вимог ст.ст. 509, 525, 526, 610, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України та умов кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків, комісії та неустойки належним чином не виконав, що й зумовило звернення позивача до суду. Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, позовну заяву прийнято до розгляду та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Поштові відправлення, направлені за адресою відповідача, повернулися до суду з відміткою «вручено Скрипник 09 жовтня 2025 року. Відзив на позов, клопотання чи докази від відповідача до суду не надходили. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Між сторонами виникли грошові зобов`язання у розумінні ст. 509 ЦК України, за якими позичальник зобов`язаний повернути отримані грошові кошти (кредит), сплатити проценти та комісію, а кредитор має право вимагати належного виконання цих зобов`язань. Частиною 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований, зокрема, в електронному документі. Згідно зі ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. З матеріалів справи (кредитного договору № 103768928, довідки про ідентифікацію, даних особистого кабінету позичальника) убачається, що відповідач пройшов процедуру електронної ідентифікації, а акцепт умов договору здійснений шляхом використання одноразового ідентифікатора (SMS-коду). Це відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Отже, суд доходить висновку, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем належним чином укладено кредитний договір у електронній формі, який за своїми правовими наслідками є таким, що укладений у письмовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти. З платіжного документа вбачається, що ТОВ «Мілоан» надало відповідачу грошові кошти в сумі 10 000,00 грн шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок відповідача. З розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунка вбачається, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та комісії. Доказів повного або часткового погашення боргу відповідач не надав, відзиву на позов не подано. Таким чином, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем грошового зобов`язання, що є підставою для стягнення з нього заборгованості. Щодо відступлення права вимоги Згідно зі ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу. Стаття 516 ЦК України передбачає, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Із договору відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т від 24.09.2024 року та витягу з реєстру боржників видно, що право грошової вимоги за кредитним договором № 103768928 від 04.05.2024 року включене до переліку вимог, відступлених ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Договір відступлення недійсним у встановленому законом порядку не визнавався. З урахуванням презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України) суд доходить висновку, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є належним кредитором та позивачем у даній справі. Щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією З умов договору та паспорта споживчого кредиту вбачається, що строк кредитування становить 345 днів, комісія за надання кредиту встановлена у фіксованому розмірі 1 100,00 грн, а проценти за користування кредитом нараховуються за фіксованою процентною ставкою, визначеною договором. Позивач надав розрахунок заборгованості, виписку з особового рахунка та інші документи, що підтверджують суму простроченої заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією. Ці докази судом досліджені, їх зміст між собою узгоджується, спростовуючих доказів від відповідача не подано. Суд вважає доведеними суми заборгованості, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 9 917,65 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 16 491,05 грн; прострочена заборгованість за комісією - 1 100,00 грн. Таким чином, загальним розмір заборгованості складає - 27 508,70 грн. Щодо стягнення неустойки (штрафу, пені) 5 000,00 грн Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України, на території України запроваджено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє станом на час виникнення спірних правовідносин і розгляду справи. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором кредиту позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а неустойка, нарахована з 24.02.2022 року, підлягає списанню кредитодавцем. Отже, за наявності прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, що настало у період дії воєнного стану, позивач не мав права нараховувати відповідачу неустойку. Вимога про стягнення 5 000,00 грн неустойки не ґрунтується на вимогах закону, а тому в цій частині позову слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат Згідно зі ст.ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн і поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги, актом наданих послуг та детальним описом виконаних робіт. Разом з тим, суд зобов`язаний оцінити реальність, необхідність та розумність таких витрат з огляду на складність справи, обсяг виконаних робіт, час, витрачений адвокатом, ціну позову та значення справи для сторін. Справу слід віднести до типових спорів про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту; матеріали справи не містять значного обсягу документів на дослідження, правове регулювання та судова практика є сталою. За цих обставин сума 8 000,00 грн витрат на правничу допомогу є завищеною щодо іншої сторони спору.

Outcome: partial