Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

представник Макарова Л.В в інтересах ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з [PERSON] (далі відповідач) на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № 00-6927894 від 21.02.2023 в розмірі 40\~593,75 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.02.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та відповідачем укладено кредитний договір № 00-6927894, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), згідно якого Кредитодавець надав позичальнику - відповідачу кредит в сумі 10 500 гривень строком на 120 днів, процентна ставка за користування коштами кредиту становить 2,5 % в день. 30.08.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30082023/2, за умовами якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» за плату відступило позивачу своє право грошової вимоги до боржників за цілим рядом договорів, у тому числі право вимоги до [PERSON] за договором кредиту № 00-6927894 від 21.02.2023. Згідно з Витягом з реєстру боржників до вказаного Договору факторингу заборгованість [PERSON] за договором кредиту склала 40\~593,75 грн, із яких 10\~500 грн\~основний борг та 30\~093,75 грн\~сума заборгованості за відсотками. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.07.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Кірюшиним А.А. 29.08.2025 подано відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на недоведеність укладення кредитного договору відповідачем з первісним кредитором, оскільки відсутній підпис кредитодавця на договорі, а також відсутність належних та допустимих доказів, що позивач має право звертатися до суду з даними вимогами немає. Позивачем суду не надані оригінали первинних бухгалтерських документів про надання коштів відповідачу. 02.09.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив в яких позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві, зазначає що договір є укладеним та його не визнано недійсним. Позивачем надано суду отримані від первісного кредитора докази по справі, а саме: підтвердження перерахування/надання коштів та детальний розрахунок заборгованості. ТОВ «ЄАПБ» не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував штрафних санкцій до відповідача після відступлення прав вимоги. Всі відсотки нараховані виключно первісним кредитором. Одночасно просить витребувати Позивач просить витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, щодо наявності у [PERSON] картки банку (рахунку) відритому у банку та щодо належності останній карткового рахунку № [NUMBER] хх-хххх-8923 та надходження на цю картку грошових коштів у розмірі 10\~000 грн в період з 21.02.2023 по 24.02.2023. Справу просить розглянути за відсутності представника. 07.10.2025 ухвалою суду за клопотанням позивача від АТ КБ\~«ПриватБанк» витребувано докази щодо наявності у [PERSON] картки банку (рахунку) відритому у банку станом з 21.02.2023, щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] хх-хххх-8923 та інформацію щодо надходження на картку банку (рахунок) № [NUMBER] хх-хххх-8923, грошових коштів у розмірі 10 500 грн в період з 21.02.2023 по 24.02.2023; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] хх-хххх-8923, за період з 21.02.2023 по 24.02.2023. 28.10.2025 на виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли зазначені докази. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. Згідно наданих позивачем матеріалів 21.02.2023 між ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ " та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-6927894, який підписано електронним підписом Позичальника. Відповідно до умов цього договору товариство надало клієнту кредит на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до розділу 1 кредитного договору сума кредиту складає 10\~500 грн, строк кредиту\~120 днів, термін повернення до 21.06.2023 або достроково, знижена процентна ставка (денна, фіксована)\~1,25 %, стандартна процентна ставка (денна, фіксована)\~2,50 %. Згідно п.2.2. дата надання/видачі кредиту дата перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку коштів кредиту в сумі 10500,00 грн на карту позичальника № [NUMBER] , яка зазначається у форматі ХХХХХХХХХХ, емітовану банком України (далі платіжна картка). У відповідності до п. 2.2.1. за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 500,00 (п`ятсот) грн. Позичальник доручає кредитодавцю утримати розмір зазначеної комісії із суми кредиту, що підлягає перерахуванню козичальнику згідно договору. Тобто, позичальнику перераховується сума кредиту 10000,00 грн, за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання кредиту. Судом встановлено, що між сторонами по справі існує спір щодо виконання договірних зобов`язань сторонами за договорами кредиту, у яких відбулась заміна кредитора шляхом відступлення первісним кредитором новому кредитору право вимоги до боржника у розмірі невиконаного позичальником зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування коштами. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст.599\~ЦК\~України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3\~Закону\~України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11\~ЗУ\~«Про\~електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі субєкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися субєктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом звязку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається із матеріалів справи, 21.02.2023 [PERSON] в електронній формі уклала договір з ТОВ «КАЧАЙ\~ГРОШІ» шляхом підписання аналоговим підписом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 5810F. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Тобто, відповідач [PERSON] здійснила дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення анкети-заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якого, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн на банківську картку, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Отже, судом встановлено, що відповідач підписала кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»). Крім того, у п.8 спірного договору зазначені персональні дані [PERSON] (адреса місця фактичного проживання та місця реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія та номер паспорта, засоби звязку), які могли бути повідомлені лише особисто позичальником при укладенні кредитного договору. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано. Аналізуючи в сукупності докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що факт підписання кредитного договору № 00-6927894 від 21.02.2023 в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора (5810F) [PERSON] є доведеним, натомість відповідачем будь-яких доказів на спростування останнього до суду подано не було. Згідно вказаного договору [PERSON] було надано кредит у сумі 10 500,00 грн на 120 днів, до 21.06.2023, зі сплатою процентів за користування кредитом 1,25%. Загальна вартість кредиту 8985 грн. Як убачається із інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів за період з 21.02.2023 по 24.02.2023 на [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відкритий картковий рахунок: [NUMBER] . Також повідомлено про те, що на ім`я [PERSON] в банку відкрито емітовану картку № [NUMBER] . Із виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 21.02.2023 по 24.02.2023 вбачається, що на рахунок [PERSON] було зараховано суму 10 000 грн - 21.02.2023. Відтак, в матеріалах справи наявні достатні та достовірні докази на спростування заперечень відповідача щодо отримання нею кредитних коштів за вказаним договором. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629\~ЦК\~України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до ч.1 ст.625\~ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.ст. 512, 514\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 30.08.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30082023/2, у відповідност до умов якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.12-15). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №30082023/2 від 30.08.2023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 40\~593,75 грн, з яких: 10\~500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30\~093,75 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.17). Суд вважає доведеним факт невиконання відповідачем умов кредитного договору № 00-6927894 від 21.02.2023, оскільки відповідачем не подано доказів на спростування даного факту. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10\~500 грн, то зазначена заборгованість підлягає частковому задоволенню в розмірі 10 000 грн. При цьому суд враховує, що згідно п.2.2.1 договору встановлено, що сума кредиту\~10 500 грн, 500 грн\~розмір комісії. Розмір комісії 500 грн встановлено також у графіку платежів(додаток № 1 до кредитного договору а.с.8). Між тим, позивач вимог про стягнення комісії по кредитному договору не заявляв.\~Таким чином ромір заборгованості по тілу кредиту, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача за вищевказаним договором складає 10 000 грн. А отже наявні підстави для часткового задоволення позову в частині стягнення суми заборгованості за тілом кредиту за укладеним договором. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 00-6927894 від 21.02.2023, суд зважає на наступне. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Аналіз наведених\~положень Кодексу\~в їх\~сукупності дає\~суду підстави\~для висновку,\~що позивач\~має право\~на стягнення\~з відповідача\~отриманого і\~не сплаченого\~тіла позики\~(кредиту)\~і відсотків,\~проте\~нарахованих виключно\~за період\~користування грошовими\~коштами,\~встановлений у\~договорі,\~а саме: а саме: (10 000 х 1,25% х 120) = 15 000 грн. Таким чином, оскільки позивачем недоведені належними та допустимими доказами всі складові заборгованості за кредитними договорами, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту та процентами, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги у розмірі 25\~000 грн (10\~000+15\~000). Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо розміру заборгованості по кредитному договору. Частинами 1,6,7 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 61,59 % (25 000: 40\~593,75 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 1864,95 грн (3028 х 61,59 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial