Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Краматорської міської ради про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого в порядку спадкування за законом позивач набула права власності на житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 16.03.1983 року Першою Краматорською державною нотаріальною конторою позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину на частку вищезазначеного житлового будинку, за реєстраційним номером 2-358. Проте, у встановленому законом порядку державна реєстрація права власності позивача на частку житлового будинку не була проведена. Оскільки позивачем було втрачено оригінал свідоцтва про право на спадщину, остання звернулася до Першої Краматорської нотаріальної контори з метою отримати дублікат зазначеного свідоцтва, проте останній було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що всі документи нотаріальної контори з 1944 року по 2001 рік були передані на зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву, який наразі знаходиться на тимчасово окупованій території. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.07.2025 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. У визначений судом строк позивачем виконані вимоги ухвалу суду. Ухвалою судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09.07.2025 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.08.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Від представника Краматорської міської ради через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечень щодо викладених у позовній заяві обставин не має, справу просив розглядати без його участі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Біленьківським бюро реєстрації актів цивільного стану м. Краматорськ від 28.01.1955 року, про що зроблено актовий запис №11. Батьком записаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Біленьківською селищною радою міста Краматорськ від 21.07.1980 року встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено актовий запис №105. Як вбачається з копії технічного паспорта на житловий будинок від 03.03.1983 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] на підставі договору № 712 на право будівництва будинку та безтермінового користування земельною ділянкою. У подальшому право власності на будинок набули [PERSON] - на підставі свідоцтва про право власності, виданого Першою Краматорською нотаріальною конторою від 16.03.1983 року № 2-357, та [PERSON] - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Краматорською нотаріальною конторою від 16.03.1983 року № 2-358. На підставі договору дарування №7501 від 29.11.1994 року, посвідченого Третьою Краматорською державною нотаріальною конторою від 28.11.1994 року, [PERSON] набула права власності на частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Державним актом на право приватної власності на землю від 15.07.1996 року, виданого на ім`я [PERSON] та зареєстрованого в книзі записів на землю за № 0313, встановлено, що на підставі рішення Біленьківської селищної ради народних депутатів від 12.07.1996 року [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,0758 га, що розташована на території Біленьківської селищної ради. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №2089, виданої виконавчим комітетом Біленьківської селищної ради від 23.05.2019 року, [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08.07.1982 року по теперішній час. Відповідно до довідки №15473 від 12.05.2025 року щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, що виникли в установленому законодавством порядку до 01.01.2013 року, виданої управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради встановлено, що станом на 31.12.2012 року у комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] було зареєстровано право власності на будинку [ADDRESS] . Документом на підставі якого виникло право власності є свідоцтво про право на спадщину за законом №2-358, видане 16.03.1983 року Першою Краматорською державною нотаріальною конторою. 14.06.2025 року [PERSON] звернулася до Першої Краматорської державної нотаріальної контори з метою отримання дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 16.03.1983 року Першою Краматорською державною нотаріальною конторою. Постановою державного нотаріуса Першої Краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І. від 17.06.2025 року [PERSON] було відмовлено у видачі дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки архівні документи нотаріальної контори з 1944 по 2001 рік, передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, залишились на території, яка не є підконтрольною Українській владі. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1\~ст. 1297 ЦК України\~визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а\~ст. 16 ЦК України\~передбачено, що засобом захисту свого права є визнання права. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , існував як об`єкт цивільних прав та належав [PERSON] на підставі договору на право будівництва будинку та безтермінового користування земельною ділянкою. Після смерті [PERSON] спадщину на належний йому будинок у частці 1/4 прийняла його донька [PERSON] [INFO] , проте останньою було втрачено свідоцтво про право на спадщину за законом на належну частку будинку. З метою отримання дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] звернулася до державного нотаріуса, про що їй було відмовлено, оскільки архівні документи нотаріальної контори з 1944 по 2001 рік, передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, залишились на території, яка не є підконтрольною Українській владі. Отже, судом вставлено, що наразі у позивача існують перешкоди в оформленні права власності на належну їй частку житлового будинку, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом є втраченим, а отримати його дублікат наразі є неможливим. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, надавши оцінку доказам у справі, суд доходить висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт того, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , увійшов до складу спадкової маси після смерті [PERSON] , а також факт його успадкування позивачем у межах належної їй частки, у зв`язку з чим вимога про визнання права власності на частку\~вищевказаного будинку\~в порядку\~спадкування за\~законом \~після смерті\~батька є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved