Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

30 жовтня 2025 року до Білопільського районного суду Сумської області через систему «Електронний суд» надійшла вказана позовна заява, мотивована тим, що 07 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір № 104056096, за яким остання отримала кредит у сумі 5000 грн. 17 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №104056096від 07 вересня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023 від 10 березня 2023 року, в тому числі за договором №104056096від 07 вересня 2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , та набуло права грошової вимоги до останньої. Крім того, 20 серпня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір №2987184, за яким остання отримала кредит у сумі 12000 грн. 29 грудня 2021 року між ТОВ «МАНІФА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір №29/12-2021, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №2987184від 20 серпня 2021 року, укладеним між ТОВ «МАНІФА» та [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за договором №2987184від 20 серпня 2021 року, що уклали ТОВ «МАНІФА» та [PERSON] , та набуло права грошової вимоги до останньої. Також, 16 серпня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір №75396446, за яким остання отримала кредит у сумі 14000 грн. 22 лютого 2022 року між ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір №22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №75396446 від 16 серпня 2021 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за договором №75396446 від 16 серпня 2021 року, що уклали ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , та набуло права грошової вимоги до останньої. Посилаючись на викладене, а також на те, що згідно з договорами [PERSON] зобов`язувалася повернути кредити та виконати інші зобов`язання у повному обсязі, у строки і на умовах, визначених договорами, ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" просить стягнути з відповідачки на свою користь вказану боргу у загальній сумі 128748,12, а також понесені судові витрати та витрати на правову допомогу. Ухвалою судді від 03 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження і справа призначена до судового розгляду (а. с. 25). Представник ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М. у судове засідання не з`явилася, одночасно зі зверненням до суду з даним позовом заявила клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 4). Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання остання відсутня, інформації щодо своєї адреси суду не надала, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена їй належним чином (а. с. 29-30). Враховуючи, що належним чином сповіщена відповідачка у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив на позов не подала, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Положеннями ст. 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За приписами ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. За приписами ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. В ч. ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію`у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19. Згідно з вимогами ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. За приписами ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до статей 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 517\~ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Проте, відповідно до ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Тобто, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Судом установлено,\~що 07\~вересня 2021\~року [PERSON] отримала кредит від ТОВ «МІЛОАН» у розмірі\~5000\~грн строком\~на 30\~днів до\~07\~жовтня 2021\~року.\~Загальні витрати\~позичальника за\~кредитом,\~що включають\~загальну суму\~зборів,\~платежів та\~інших витрат\~позичальника,\~пов`язаних з\~отриманням,\~обслуговуванням та\~поверненням кредиту,\~включаючи проценти\~за користування\~кредитом та\~комісії (без\~врахування суми\~(тіла)\~кредиту)\~складають 3950\~грн в\~грошовому виразі\~та 119,128\~відсотків річних\~у процентному\~значенні (орієнтовна\~реальна річна\~процентна ставка),\~і включає\~в себе\~складові,\~визначені у\~п.п.\~1.5.1-1.5.2\~Договору.\~Орієнтовна загальна\~вартість кредиту\~для позичальника,\~що складається\~з суми\~загального розміру\~кредиту та\~загальних витрат\~позичальника за\~кредитом складає\~8950\~гривень.\~Загальні витрати\~позичальника за\~кредитом,\~орієнтовна реальна\~річна процентна\~ставка,\~орієнтовна загальна\~вартість кредиту\~для позичальника,\~а також\~строк кредиту\~розраховані виходячи\~з припущення,\~що позичальник\~отримає кредитні\~кошти в\~день укладення\~цього договору,\~а строк\~кредитування залишиться\~не змінним\~та що\~кредитодавець і\~позичальник виконають\~свої обов`язки\~на умовах\~та у\~строки,\~визначені в\~цьому Договорі,\~зокрема позичальник\~здійснить повне\~погашення заборгованості\~в термін,\~вказаний в\~п.1.4\~Договору.\~Комісія за\~надання кредиту:\~950\~грн,\~яка нараховується\~за ставкою\~19\~відсотків від\~суми кредиту\~одноразово.\~Проценти за\~користування кредитом\~складають 3000\~грн,\~які нараховуються\~за ставкою\~2\~відсотків від\~фактичного залишку\~кредиту за\~кожен день\~строку користування\~кредитом.\~Стандартна (базова)\~процентна ставка\~за користування\~кредитом становить\~5\~відсотків від\~фактичного залишку\~кредиту за\~кожен день\~користування кредитом (матеріали електронної справи). Відповідно до п. 4 підписаного відповідачем Паспорту споживчого кредиту №104056096 кількість та розмір платежів, періодичність внесення визначається графіком платежів згідно з додатком №1 (матеріали електронної справи). Із наведеного вбачається, що договір №104056096 від 07 вересня 2021 року було укладено між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] у спосіб подання згоди відповідачкою на надання їй відповідної суми грошових коштів. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а, відтак, породжували відповідні договірні зобов`язання для сторін по справі. Тобто, ТОВ «МІЛОАН»свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів згідно договору №104056096 [PERSON] ( а. с. 7). 17 грудня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН»\~та ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»\~укладеноДоговір факторингу №17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало за плату, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» прийняло належні первісному кредиторові права вимоги до боржників за надані фінансові послуги у відповідності до укладених договорів про надання фінансових послуг. В подальшому останні уклали між собою акт приймання-передавання Реєстру боржників до договору факторингу №17/12-2021-62 від 17 грудня 2021 року (матеріали електронної справи). \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №17/12-2021-62 від 17 грудня 2021 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором позики №104056096 в розмірі 23950 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту, 18000 грн заборгованість за відсотками, 950 грн заборгованість за комісією (а. с. 14 зв.). \~ \~ \~ \~10 березня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ\~КАПІТАЛ» та\~ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» укладеноДоговір факторингу №10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передало за плату, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло належні йому права вимоги до боржників за надані фінансові послуги у відповідності до укладених договорів про надання фінансових послуг. У подальшому останні укладали між собою акт прийому-передачі Реєстру боржників до договору №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року (матеріали електронної справи). \~ \~ \~ \~Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №10-03/2023 від 10 березня 2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором позики №104056096 в розмірі 41200 грн, з яких: 5000 грн заборгованість за основним зобов`язанням кредиту, 35250 грн заборгованість за відсотками, 950 грн заборгованість за комісією (матеріали електронної справи). \~ \~ \~ \~Згідно із розрахунком заборгованість [PERSON] станом на 10 березня 2023 року становить 41200 грн та складається з такого: 5000 грн - заборгованість по основній сумі кредиту, 18000 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 950 грн - заборгованість за комісією, 17250 грн - нараховані відсотки згідно з кредитним договором (а. с. 10 зв.). \~ \~ \~ \~Відповідачкою зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту не виконане. \~ \~ \~ \~Отже, до ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Договором про споживчий кредит №104056096 від 07 вересня 2021 року в розмірі 41200 грн. \~ \~ \~ \~Відповідачка не сплачує заборгованість за вказаним договором ні первісному кредитору, ні новому кредитору. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене,\~з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у сумі 5000 грн та 35250 грн заборгованість за відсотками, а всього 40250 грн. Щодо стягнення з відповідача комісії у розмірі 950 грн, то суд зазначає таке. Згідно з п. 1.5.1 кредитного договору №104056096 від 07 вересня 2021 року передбачена комісія за надання кредиту: 950 грн, яка нараховується одноразово за ставкою 19% від суми кредиту (матеріали електронної справи). Проте, у вказаному договорі не зазначено та позивачем не надано доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням кредиту, який надається відповідачу та за які товариством встановлена комісія. Отже положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на зазначене суд не вбачає підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача комісії у розмірі 950 грн за надання кредитних коштів за кредитним договором №104056096 від 07 вересня 2021 року. Судом також установлено, що 20 серпня 2021 року [PERSON] отримала кредит від ТОВ «МАНІФА» у розмірі 12000 грн строком на 27 днів до 16 вересня 2021 року. Базова процентна ставка за позикою фіксована: 1.99 % від суми позики за кожен день користування позикою. Розмір процентів на прострочену позику, фіксований 1.01 % від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Позика надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-Сайті Товариства протягом 3 робочих) днів з дати підписання договору. Проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором у розмірі, визначеному п. 2.5 Договору, за кожен день прострочення. Позикодавець має право вимагати від Позичальника своєчасного, повного та належного виконання Позичальником своїх обов`язків за Договором. У випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором Позикодавець або новий кредитор має право залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, відступити право вимоги за цим Договором, звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості чи вжити інші заходи, передбачені чинним законодавством України для захисту своїх порушених прав та інтересів. Позичальник, укладаючи договір, зобов`язався повернути позику та сплатити нараховані проценти. З наведеного вбачається, що договір №2987184 від 20 серпня 2021 року було укладено між ТОВ «МАНІФА» та [PERSON] у спосіб подання згоди відповідачки на надання їй відповідної суми грошових коштів. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а, відтак, породжували відповідні договірні зобов`язання для сторін по справі. Тобто, ТОВ «МАНІФА» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, що підтверджується повідомленням сервісу онлайн платежів iPay.ua про перерахування 20 серпня 2025 року на картку [PERSON] № [NUMBER] коштів у сумі 12000 грн згідно з договором №2987184, номер транзакції в системі iPay.ua 103960925 (матеріали електронної справи). 29 грудня 2021 року між ТОВ «МАНІФА»\~та ТОВ\~«ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»\~укладеноДоговір факторингу №29/12-2021, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФА» передало за плату, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» прийняло належні первісному кредиторові права вимоги до боржників за надані фінансові послуги у відповідності до укладених договорів про надання фінансових послуг. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання реєстру прав вимог (матеріали електронної справи). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №29/12-2021 від 29 грудня 2021 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором позики №2987184 в розмірі 36387,60 грн, з яких: 12000 грн заборгованість за тілом кредиту, 18387,60 грн заборгованість за відсотками, 6000 грн заборгованість за процентами на прострочену заборгованість (матеріали електронної справи). 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ\~КАПІТАЛ» та\~ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» укладеноДоговір факторингу №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передало за плату, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло належні йому права вимоги до боржників за надані фінансові послуги у відповідності до укладених договорів про надання фінансових послуг. В подальшому останні укладали між собою акт прийому-передачі Реєстру боржників до договору №10-01/2023 від 10 січня 2023 року (матеріали електронної справи). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором позики №2987184 в розмірі 43296 грн, з яких: 12000 грн заборгованість за основним зобов`язанням кредиту, 31296 грн заборгованість за відсотками, що узгоджується з розрахунком заборгованості за кредитом (а. с. 12, матеріали електронної справи). Відповідачкою зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту не виконане. Отже, до ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Договором №2987184 від 20 серпня 2021 року в розмірі 43296 грн. Відповідачка не сплачує заборгованість за вказаним договором ні первісному кредитору, ні новому кредитору. Враховуючи викладене,\~з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту згідно з кредитним договором №2987184 у сумі 12000 грн та заборгованість за відсотками у сумі 31296 грн, а всього 43296 грн. Судом також установлено, що 16 серпня 2021 року [PERSON] отримала кредит від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у розмірі 14000 грн строком на строком на 30 днів з кінцевою датою повернення 15 вересня 2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом: 1,9% за день, а за понад строкове користування 2,7%, пеня 2,7% за день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 642,22%, а орієнтовна загальна вартість кредиту складає 16507,40 грн. Вказаний договір та додаток до нього [PERSON] підписала за допомогою одноразового ідентифікатора. У договорі зазначено картковий рахунок [PERSON] [NUMBER] (матеріали електронної справи). Кошти за кредитним договором №75396446 від 16 серпня 2021 року того ж дня перераховані [PERSON] на рахунок: [NUMBER] (а. с. 8). З наведеного вбачається, що договір №75396446\~від 16\~серпня 2021\~року було укладено між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] у спосіб подання згоди відповідачки на надання їй відповідної суми грошових коштів. Вказані дії сторін не суперечать загальним засадам цивільного законодавства щодо способу укладання договору, а, відтак, породжували відповідні договірні зобов`язання для сторін по справі. Тобто, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, що матеріалами справи (матеріали електронної справи). 22 лютого 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладеноДоговір факторингу №22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало за плату, а ТОВ «Вердикт Капітал» прийняло належні первісному кредиторові права вимоги до боржників за надані фінансові послуги у відповідності до укладених договорів про надання фінансових послуг. Право вимоги переходить від клієнта до фактора після здійснення повного фінансування за договором (матеріали електронної справи). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №29/12-2021 від 29 грудня 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором позики №2987184 в розмірі 44249,97 грн, з яких: 13083,58 грн заборгованість за тілом кредиту, 31166,39 грн заборгованість за відсотками, (матеріали електронної справи). 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та\~ТОВ «КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР» укладеноДоговір факторингу №10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало за плату, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло належні йому права вимоги до боржників за надані фінансові послуги у відповідності до укладених договорів про надання фінансових послуг. У подальшому останні укладали між собою акт прийому-передачі Реєстру боржників до договору №10-01/2023 від 10 січня 2023 року (матеріали електронної справи). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором позики №75396446 в розмірі 44252,12 грн, з яких: 13083,58 грн заборгованість за основним зобов`язанням кредиту, 31166,39 грн заборгованість за відсотками, та 2,15 грн 3% річних за порушення грошового зобов`язання, що узгоджується з розрахунком заборгованості за кредитом (а. с. 12, матеріали електронної справи). Відповідачкою зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту не виконане. Отже, до ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором №75396446 від 16 серпня 2021 року в розмірі 44252,12 грн. Відповідачка не сплачує заборгованість за вказаним договором ні первісному кредитору, ні новому кредитору. Враховуючи викладене,\~з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у сумі 13083,58 грн, заборгованість за відсотками у сумі 31166,39 грн та нараховані 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України за період з 22 по 23 лютого 2022 року включно у сумі 2,15 грн , а всього 44252,12 грн. Що стосується вимоги про стягнення 25000 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов такого висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути пропорційно задоволеним вимогам 7367,63 грн понесених і документально підтверджених судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із правничею допомогою ( а. с. 6, 19 зв.-21).

Outcome: partial