Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

у серпні 2025 році ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до Хорольського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 14.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем [PERSON] укладено угоду № 200503214 щодо кредитування, за умовами якої банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 8871,07 грн зі встановленим строком користування з 14.04.2016 до 14.04.2019, відповідач зобов`язувався повернути кредитні кошти. 20.07.2020 позивач ТОВ «Діджи Фінанс» набув право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за договором, що був укладений з відповідачем. Зазначав, що у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань станом на 07.08.2025 розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 23471,92 грн, з яких 8239,09 грн заборгованість за кредитом, 15232,83 грн заборгованість за відсотками. Вважає, що відповідач має сплатити 3 % річних у розмірі 2110,54 грн та інфляційні втрати у розмірі 5132,47 грн відповідно до статті 625 ЦК України. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 200503214 від 14.04.2016 у розмірі 30714,93 та понесені судові витрати. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 29.08.2025 відкрито провадження в справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, належно був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. У заяві просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належно була повідомлена про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористалася. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що відповідач належно була повідомлена про дату, час та місце судових засідань, про причини неявки суд не повідомила, правом на відзив не скористалася, клопотань про відкладення чи розгляду справи за його відсутності до суду не надходило, суд, вважає за можливе, слухати справу за відсутності відповідача з огляду на наявність в матеріалах справи належних та допустимих доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Тому, за згодою представника позивача відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд постановив про заочний розгляд справи. Частиною другою статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлено такі обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 14.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем [PERSON] укладено угоду № 200503214 шляхом підписання заяви щодо кредитування, за умовами якої банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 8871,07 грн, які відповідач зобов`язувалася повернути (а.с. 35). Постановою Національного Банку України від 22.12.2015 № 917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії проблемних, було віднесено ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії проблемних. На виконання своїх обов`язків, передбачених\~статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноваженою особою, згідно з наказом від 24.05.2016 № 27/1 створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «Банк Михайлівський». 30.05.2016 згідно з наказом Тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» № 37 затверджено результати проведеної перевірки, викладені в акті про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності від 30.05.2016 № 1, згідно з якими встановлено нікчемність договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, та прийнято рішення застосувати наслідки його нікчемності. 09.06.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» направило ТОВ «ФК «Плеяда» повідомлення про нікчемність правочинів від 01.06.2016 № 05-53, в якому зазначило про нікчемність договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та вимагало негайно повернути усі отримані на підставі нікчемного договору документи, але ТОВ «ФК «Плеяда» у листі від 08.07.2016 № 1-08-07/16 повідомив банк про те, що не погоджується із визнанням договорів нікчемними, вважає їх належно укладеними та виконаними відповідно до вимог чинного законодавства України, оскільки законних підстав для визнання договорів нікчемними не має. 20.05.2016 між ТОВ «ФК «Плеяда» і ТОВ «ФК «Фагор» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого ТОВ «ФК «Плеяда» за плату відступило на користь ТОВ «ФК «Фагор» права вимоги, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору факторингу № 1905. 23.05.2016 згідно з рішенням Правління Національного банку України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Судовими рішеннями в господарській справі № 910/11298/16 встановлено, що 19.05.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» (клієнт) і ТОВ «ФК «Плеяда» (фактор) укладено договір факторингу № 1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Плеяда» право вимоги до третіх осіб (боржників). Також дослідженими в справі доказами встановлено, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 в справі № 910/11298/16 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у Товариствао з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор». Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. Вирішено питання про судові витрати. 20.07.2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору. З копії Витягу Реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до Договору №7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020 року, відповідно до якого до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 200503214, укладеним 14.04.2016 з відповідачем на суму 23471,92 грн (а. с. 187). Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума заборгованості за договором становить 23471,92 грн, з яких: 8239,09 грн - заборгованість за кредитом; 15232,83 грн - заборгованість за відсотками, 5132,47 грн - сума інфляційних втрат, 2110,54 грн - сума 3% річних (а. с. 31,42). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). У частині другій статті 627 ЦК України закріплено, що у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулює Закон № 1734-VIII "Про споживче кредитування" (далі - Закон № 1734-VIII). Із встановлених обставин справи вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ «Діджи Фінанс» виступає правонаступником кредитодавця (виконавцем послуги кредитування) ПАТ «Банк Михайлівський», а відповідач [PERSON] - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманих ним кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. На підтвердження виконання своїх зобов`язань за кредитним договором позивачем було надано виписку по особовому рахунку відповідача, що в сукупності підтверджують факт отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів. Із наявної у матеріалах справи виписки по особовому рахунку з 23.04.2016 до 27.07.2020 вбачається, що [PERSON] частково здійснювала платежі на погашення заборгованості за кредитним договором за основним боргом та відсотками. Однак у зв`язку з неналежним виконанням кредитних зобов`язань, у [PERSON] перед ТОВ «Діджи Фінанс» станом на 07.08.2025 існує непогашена заборгованість за Договором № 200503214\~від 14.04.2016у розмірі 23471,92 грн, з яких: 8239,09 грн - заборгованість за кредитом; 15232,83 грн - заборгованість за відсотками. Окрім того позивачем здійснено нарахування 3% річних у розмірі 2110,54 грн та інфляційні втрати 5132,47 грн за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань у період з 25.02.2019 до 23.02.2022. Суд погоджується з проведеним позивачем нарахуванням заборгованостей за тілом кредиту, відсотками та нарахованих сум збитків з урахуванням 3% річних і сум збитків інфляційних втрат, які відповідають умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства. Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідач належних доказів щодо повернення грошових коштів за кредитним договором суду не надала, розрахунок не оспорювала. Отже, суд дійшов до висновку, що позов ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає задоволенню шляхом стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 23471,92 грн, з яких: 8239,09 грн - заборгованість за кредитом; 15232,83 грн - заборгованість за відсотками, 5132,47 грн - сума інфляційних втрат, 2110,54 грн - сума 3% річних. За правилами статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволені у повному розмірі, зі [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» слід стягнути судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Також, відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро «Анастасія Міньковської», договору №26 від 15.02.2024 про надання правничої допомоги від 15.02.2024, правнича допомога складає 7000,00 грн (сім тисяч гривень). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, за відсутності клопотань відповідача про зменшення розміру судових витрат, суд стягує з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» суму витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved