Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~адвокат Жолонко\~О.В.,звернулася до суду з позовом, у якому зазначила, що 22.08.1981 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Останній помер [INFO] . В період спільного проживання у шлюбі 06.12.2012 року було придбано земельну ділянку загальною площею 0,1472 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5324087705:05:001:0848, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 08.12.2017 по справі № 531/1012/17 шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. Після смерті чоловіка, позивач отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно колишнього подружжя, право власності на яке в указаній частці складається із земельної ділянки кадастровий номер: 5324087705:05:001:0848. Для узаконення права власності на земельну ділянку, позивачем було замовлено у сертифікованого інженера-землевпорядника технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Під час поділу по рівним часткам та з однаковою можливістю доступу до інженерної, комунальної Інфраструктури, під`їзду та ін., було сформовано земельну ділянку загальною площею 0,0736га, кадастровий номер: 5324087705:05:001:1469 та земельну ділянку кадастровий номер: 5324087705:05:001:1468, загальною площею 0,0736га. Після поділу утворились дві рівнозначні земельні ділянки, які мають доступи до комунікацій та вихід до вулиці. Не заперечує проти визнання права власності за спадкоємцями [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер: 5324087705:05:001:1468, загальною площею 0,0736га, нормативно-грошова оцінка складає 261338,66 грн. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 0,0736га, кадастровий номер: 5324087705:05:001:1469, складає 261338,66 грн. Отримавши проект землеустрою позивачка звернулась до державного реєстратора для проведення реєстраційних дій. 06.11.2024 державний реєстратор І.О. Лисиця прийняв рішення про відмову в проведення реєстраційних дій, оскільки відсутній договір про поділ спільного майна або договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне судове рішення. Укласти будь-який із перелічених договорів немає можливості, оскільки [PERSON] помер. Спадкоємцями [PERSON] також є його діти: [PERSON] та [PERSON] . Отже, у зв`язку із неможливістю відновити свої порушені права, а саме здійснення реєстрації права власності на земельну ділянку, то єдиним можливим способом є звернення до суду. Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку визнати право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0736га, кадастровий номер: 5324087705:05:001:1469. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 09.09.2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.10.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Жолонко О.В. надав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] про час та дату слухання справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду невідомі. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, а також за наявності згоди позивача, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.\~13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, [PERSON] є власницею 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу, як така, що пережила колишнього чоловіка- [PERSON] , який помер [INFO] , а саме- земельної ділянки загальною площею 0,1472 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 5324087705:05:001:0848, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності від 26.07.2023 року (а.с. 13). Для узаконення права власності на земельну ділянку, позивачем було замовлено у сертифікованого інженера-землевпорядника технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (а.с. 14-54). Під час поділу по рівним часткам та з однаковою можливістю доступу до інженерної, комунальної Інфраструктури, під`їзду та ін., було сформовано земельну ділянку загальною площею 0,0736га, кадастровий номер: 5324087705:05:001:1469 (а.с. 56-59) та земельну ділянку кадастровий номер: 5324087705:05:001:1468, загальною площею 0,0736га (а.с. 60-70). Отримавши проект землеустрою позивачка звернулась до державного реєстратора для проведення реєстраційних дій. 06.11.2024 державний реєстратор І.О. Лисиця прийняв рішення про відмову в проведення реєстраційних дій, оскільки відсутній договір про поділ спільного майна або договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне судове рішення (а.с. 55). Укласти будь-який із перелічених договорів немає можливості, оскільки [PERSON] помер. Спадкоємцями [PERSON] також є його діти: [PERSON] та [PERSON] . Отже, у зв`язку із неможливістю відновити свої порушені права, а саме здійснення реєстрації права власності на земельну ділянку, то єдиним можливим способом є звернення до суду (а.с. 12). Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України і має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною першою ст. 86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди- у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації. Згідно статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Тлумачення частини другої статті 367 ЦК України свідчить, що поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття поділ та виділ не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 501/2148/17 від 19 травня 2021 року та № 310/7011/17 від 28 липня 2021 року. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22.08.2023 у справі № 128/2735/20. В даному випадку спірне майно належить на праві спільної часткової власності, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю- це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Статтею 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також: інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності». Суб`єктами права власності на землю, згідно п. «а» ч. 1 ст. 80 Земельного кодексу України є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Згідно ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; Ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а п державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Порядок проведення державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі визначається Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі Порядок), Згідно з абзацом 4 п. 29 Порядку у разі поділу чи об`єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер. Відповідно до пп.2 п. 109 Порядку Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою: власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи. Згідно з п. 136 Порядку відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку в разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою вносяться на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, яка утворилася в результаті такого поділу чи об`єднання, шляхом здійснення Державним кадастровим реєстратором таких дій: 1) скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги відповідно до пункту 60 цього Порядку із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; 2) здійснення державної реєстрації земельної ділянки, яка утворилася в результаті поділу чи об`єднання, згідно з пунктами 107-111 і 113 цього Порядку; 3) внесення до Поземельної книги на земельну ділянку, сформовану в результаті поділу чи об`єднання земельних ділянок, запису про такий поділ чи об`єднання із зазначенням скасованого кадастрового номера земельної ділянки шляхом: проставлення на титульному аркуші Поземельної книги в паперовій формі позначки про утворення земельної ділянки в результаті поділу чи об`єднання за формою згідно з додатком 28, в якій зазначаються скасований кадастровий номер земельної ділянки, підстава для поділу чи об`єднання земельної ділянки, дата такого поділу чи об`єднання, відомості про Державного кадастрового реєстратора, який зробив позначку; внесення до розділу 1 Земельна ділянка. Загальні відомості Поземельної книги в електронній формі відповідних записів про скасований кадастровий номер земельної ділянки, підстави для поділу чи об`єднання земельної ділянки, дату такого поділу чи об`єднання із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису; 4) внесення до Поземельної книги на земельну ділянку, сформовану в результаті поділу чи об`єднання земельних ділянок, запису про обмеження у використанні земельної ділянки, яка поділена чи об`єднана з іншою (крім випадків, коли обмеження поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої земельної ділянки). Згідно з ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Відповідно до ч. 10ст. 79-1 Земельного кодексу України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку, а щодо новоствореного об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, - виключно за наявності в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відомостей про такий об`єкт. Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Судові витрати суд вважає залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved