Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи тим, що 14.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] укладений договір №391082-КС-001, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 8\~000,00 грн, строком до 29.01.2025. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість. Просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за договором №391082-КС-001 про надання кредиту від 14.08.2024 в розмірі 28\~858,28 грн, що складається з: суми прострочених платежів 8\~000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах 19\~658,28 грн; суми прострочених платежів за комісією 1\~200,00 грн; сплачений судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн. У судове засідання представник позивача не з`явилася, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Предметом спору у даній справі є повернення позичальником кредиту, сплата відсотків та комісії. Предметом позову стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 28\~858,28 грн. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Встановлено, що 14.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та [PERSON] укладений договір №391082-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) (а.с.24-28). Договір №391082-КС-001 від 14.08.2024 підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-6605, містить її РНОКПП, адресу проживання та номер мобільного телефону. Отже, вищезазначений договір №391082-КС-001 від 14.08.2024 укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Таким чином, факт укладення договору №391082-КС-001 від 14.08.2024 між сторонами є доведеним. Згідно з п.2.1 договору №391082-КС-001 про надання кредиту від 14.08.2024 кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 8\~000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». Відповідно до п.2.1, 2.3, 2.7 договору №391082-КС-001 про надання кредиту від 14.08.2024 тип кредиту: кредит. Строк на який надається кредит: 24 тижні. Строк дії договору: до 29.01.2025. Згідно з п.2.4 договору №391082-КС-001 про надання кредиту від 14.08.2024 стандартна процентна ставка за кредитом в день 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14668750, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Відповідно до п.2.5 договору №391082-КС-001 про надання кредиту від 14.08.2024 комісія за надання кредиту: 1\~200,00 грн, нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. Згідно з п.2.12, 2.13 договору №391082-КС-001 про надання кредиту від 14.08.2024 дата видачі кредиту: 14.08.2024; дата повернення кредиту 29.01.2025 (а.с.24-28). ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 8\~000,00 грн, що підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 05.11.2025 за договором №б/н за період 14.08.2024 29.01.2025 (а.с.131-135). З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №391082-КС-001 про надання кредиту від 14.08.2024, довідки про стан заборгованості станом на 03.07.2025, за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 28\~858,28 грн, з яких: 8\~000,00 грн сума заборгованості по кредиту; 19\~658,28 грн нараховані відсотки; 1\~200,00 грн комісія (а.с.71-72). Таким чином у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами, суд дійшов таких висновків. Відповідно до п.2.3, 2.7 вищезазначеного договору кредит надається строком на 24 тижні, строком до 29.01.2025 року. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №391082-КС-001 про надання кредиту від 14.08.2024 вбачається, що відсотки нараховані з 14.08.2024 по 29.01.2025 включно. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що проценти за користування кредитом позикодавцем нараховані впродовж строку кредитування. Згідно з п.2.4 договору №391082-КС-001 про надання кредиту від 14.08.2024 стандартна процентна ставка за кредитом в день 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14668750, фіксована. Разом із тим, суд вважає, що наведений розрахунок відсотків не відповідає вимогам закону. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Згідно зі ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ набрав чинності 24.12.2023. Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділ І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Разом із тим, дана норма не передбачає, що дія пункту 5 розділу І цього Закону не поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після набрання чинності цим Законом. Тому, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість нарахованих позивачем відсотків в сумі 19\~658,28 грн за договором №391082-КС-001 про надання кредиту від 14.08.2024. Після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Згідно з розрахунку заборгованості за договором №391082-КС-001 про надання кредиту від 14.08.2024 вбачається, що станом на 20.08.2024 загальна сума відсотків становить 642,18 грн. Враховуючи викладене, у період з 21.08.2024 по 29.01.2025 включно з урахуванням вимог ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, а тому розмір відсотків по кредитному договору складає 12\~960,00 грн (8\~000,00 грн х 1% х 162 дні). Таким чином, сума відсотків за кредитним договором №391082-КС-001\~про надання\~кредиту від\~14.08.2024 на умовах визначених договором та відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» станом на 29.01.2025 становить 13\~602,18 грн (642,18 грн + 12\~960,00 грн). Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за договором №391082-КС-001 про надання кредиту від 14.08.2024, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 22\~802,18 грн, з яких: 8000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 13\~602,18 грн сума заборгованості за процентами; 1\~200,00 грн сума заборгованості за комісією, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. В решті позовних вимог слід відмовити. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором сплачений судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн (а.с.2). Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 28\~858,28 грн, позов задоволений на суму 22\~802,18 грн, тобто на 79,01%. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 1\~913,94 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial