Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, який підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що у період з 18.11.2011 року позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] . Від шлюбу у подружжя народилася дитина, син - [PERSON] , [INFO] . З 19.12.2016 року, сторони почали проживати окремо, син залишився проживати з позивачкою. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.12.2019 року по справі № 592/13425/19 шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку із несплатою відповідачем аліментів утворилась заборгованість в розмірі 226 897,50 грн Жодних перешкод у виховані сина чи спілкуванні з відповідачем [PERSON] не чинила. На сьогодні позивачка перебуває у іншому шлюбі, син [PERSON] проживає разом з нею та її новим чоловіком, а також з їхнім спільним сином [PERSON] . [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за молодшим сином, а відтак всю сім`ю утримує її новий чоловік. [PERSON] вважає вітчима батьком, оскільки він виховує його як рідного. Відповідач самоусунувся від матеріального забезпечення дитини, переклав тягар утримання на позивача. Батько дитини є фізично здоровим, офіційно не працює, приховує свій дохід, участі у вихованні сина не бере, не відвідує його та не спілкується з ним. У зв`язку з цим, позивач та її представник вважають наявними підстави для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно сина [PERSON] . Ухвалою суду від 23.05.2025 року відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання з участю сторін. Ухвалою суду від 23.06.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Судом були витребувані відомості із Державної прикордонної служби щодо перетину державного кордону відповідачем [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала із зазначених в ньому підстав, просила задовольнити. Представник третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради Погрібна О.С. в судове засідання не з`явилася, підтримала раніше поданий висновок Управління про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] ; розгляд справи просила проводити без її участі. Відповідач [PERSON] неодноразово повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду справи, шляхом надіслання повідомлень про виклик до суду за зареєстрованим місцем проживання останнього, та здійсненням оголошення на офіційному сайті судової влади, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив, відзиву на позовну заяву не надав, що не позбавляє суд можливості розглянути справу по суті у його відсутність за наявними в справі матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у період з 18.11.2011 року позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.12.2019 року по справі № 592/13425/19 шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.11 на зв.-12). Від шлюбу у подружжя народилася дитина, син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.11.2013 року, виданим Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції (а.с.9 на зв.). Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади, місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за місцем проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.8 на зв.-9). Відповідно до довідки, виданої Сумським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 15 Сумської міської ради від 03.04.2025 № 01-2-/210, [PERSON] , [INFO] станом на час надання довідки навчався в 5-А класі Сумського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 15 Сумської міської ради. Мати [PERSON] відвідує всі заходи у закладі. Батько [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з вчителями, не цікавиться умовами перебування дитини в закладі, не відвідує батьківські збори (а.с.13). Постановою державного виконавця Ковпаківського ВДВС у м. Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 18.03.2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] (а.с.13 на зв.-14). Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що у [PERSON] наявна заборгованість з 02.09.2019 до 01.03.2025 року в сумі 223 897,50 (а.с.16 на зв. - 17). Також Довідкою про неотримання аліментів підтверджується факт того, що [PERSON] не отримувала аліменти на утримання дитини [PERSON] від батька, платника аліментів [PERSON] за період з 01.06.2024 по 30.11.2024 р. (а.с.15 на зв.). До суду наданий висновок № 947/27.1-26 від 06.06.2025 року щодо можливості позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Під час проведення бесіди з позивачкою [PERSON] встановлено, що колишній чоловік, з того часу як шлюб між ними розірвано, припинив брати участь у вихованні, розвитку, утриманні сина. [PERSON] давно проживає в Польщі, не цікавиться життям дитини, не дбає про здобуття ним належної освіти та не виконує свої батьківські обов`язки. Всі питання щодо виховання [PERSON] вирішуються [PERSON] самостійно, без підтримки [PERSON] . Батько не вітає зі святами, не дарує подарунки, не надає моральної чи матеріальної підтримки, взагалі не спілкується із сином. Новий чоловік [PERSON] , з яким у них також є спільна дитина, повністю взяв на себе обов`язки батька: займається його вихованням, проводить з ним вільний час. У підсумку зазначено, що Управління «Служба у справах дітей» СМР вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків (а.с.37-37 на зв.). Між сторонами склалися сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 3 статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як зазначено в ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року по справі №753/2025/19, де також вказано, що оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав, подання відповідачем апеляційної скарги свідчить про його інтерес до дитини. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є біологічним батьком неповнолітньої дитини, сина [PERSON] , [INFO] , однак він не бере ніякої участі у вихованні дитини, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з сином та не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, не підтримує та не сприяє досягненням сина, що суперечить забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до відповіді на запит до Державної прикордонної служби України встановлено, що [PERSON] , [INFO] виїхав через пункт пропуску Краківець 09.03.2019 року. Більше на територію України не повертався. Згідно Висновку про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не зазначено про будь-які заяви про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною чи з інших питань щодо виховання сина, до Управління від [PERSON] не надходили. Управління «Служба у справах дітей» СМР вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Таким чином, враховуючи викладене та аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, позбавивши [PERSON] батьківських прав щодо його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про сина, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що суперечить забезпеченню інтересів дитини; будь-яких доводів та аргументів на спростування встановлених обставин відповідачем надано не було.

Outcome: approved