Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (далі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 353208320. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, у відповідності до якого, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим Договором. 27.02.2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру Боржників № 1 від 27.02.2025 року до Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 38697,25 грн., з яких: 8152,60 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 30544,65 грн. сума заборгованості за відсотками. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за кредитним договором № 353208320 в розмірі 38697,25 грн., з яких: 8152,60 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 30544,65 грн. сума заборгованості за відсотками та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 30 вересня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1\~ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі\~ст. 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.08.2023 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 353208320 на суму 11500 грн. строком на 30 днів (з можливістю продовження). Базова процентна ставка становить 1,33 % від суми кредиту та застосовується по дату закінчення Дисконтного періоду, а за наступного дня після його закінчення позичальник зобов`язаний сплачувати 2,98 % від суми кредиту за кожен день користування ним (а.с. 6-17). 31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції (а.с.22-24). Тобто після укладення зазначеного договору факторингу, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» уклало з [PERSON] кредитний договір № 353208320. Однак, сам договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року позивачем до позовної заяви не приєднаний, а у вищезазначеній додатковій угоді відсутні відомості про продовження строку дії договору факторингу № 28/1118-01. 27.02.2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/0225-01, у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.25-26). Відповідно до Реєстру Боржників № 1 від 27.02.2025 року до Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 38697,25 грн., з яких: 8152,60 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 30544,65 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.28). Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем був укладений 22.08.2023 року, тобто після укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», за умовами якого клієнт ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» передав фактору ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Крім того, вищезазначений договір факторингу не наданий позивачем суду, а тому факт передачі права вимоги ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» не підтверджений належним чином. І лише 27.02.2025 року на підставі договору факторингу ТзОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Отже, до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» не перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 353208320, оскільки кредитний договір був укладений 22.08.2023 року, а договір факторингу, за умовами якого фактору ТОВ «Таліон Плюс» було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 28 листопада 2018 року, тобто до укладення кредитного договору. Виходячи з вищевказаного, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позивачем позову, оскільки ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежним позивачем, бо не довів своє право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 22.08.2023 року між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Зазначені висновки відповідають судовій практиці суду апеляційної інстанції, викладені у постанові Волинського апеляційного суду від 05.02.2024 року у справі № 161/14832/23 року. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). Також, п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed