Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

До Кременецького районного суду Тернопільської області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» із позовною заявою зареєстрованою через канцелярію суду 12.12.2023, до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить: 1.Стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №10003277657 від 02.03.2021 в розмірі 41191 грн. 2. У порядку розподілу судових витрат стягнути з відповідача на користь ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2684 грн. 3. Стягнути з відповідача на користь ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. 4. Справу розглядати за відсутності позивача, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02 березня 2021 року між ТзОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] , за допомогою сервісу online-кредитування, було укладено договір №10003277657 про надання споживчого кредиту строком на 30 днів. 02.03.2021 відповідачу були перераховані кошти на банківську картку у сумі 10000 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав належним чином. 05.09.2022 між ТзОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №556/ФК-22, відповідно до якого ТзОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» відступило право вимоги за кредитним договором № 10003277657 від 02.03.2021 на користь ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 41191 грн, яку слід стягнути з відповідача. Дана позовна заява зареєстрована в суді і справі присвоєно єдиний унікальний номер 601/3475/23. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 січня 2024 року дану справу за підсудністю передано на розгляд Збаразькому районному суду Тернопільської області (а.с.57). 29 січня 2024 року ухвалою Збаразького районного суду прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін і призначено судове засідання. 14 лютого 2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Андрущака С.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просить відмовити у задоволені позовних вимог позивача, посилаючись на те, що жодним доказом, який надано позивачем разом із позовною заявою, не доказано укладання кредитного правочину, надання відповідачу коштів у кредит за кредитним договором, відступлення права вимоги та наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. Вважає, що усі твердження позивача є надуманими, бездоказовими та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях, суб`єктивних міркуваннях позивача та не доведені документально (а.с.75-94). Також, 14 лютого 2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Андрущака С.В. надійшло клопотання про витребовування доказів по справі у позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» для дослідження у судовому розгляді оригінали електронних та письмових доказів, копії яких доданні до позовної заяви (а.с.95-101). Також, 14 лютого 2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Андрущака С.В. надійшло клопотання про його участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду (а.с.102-106). 22 лютого 2024 року ухвалою Збаразького районного суду задоволено клопотання представника відповідача та зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», подати до канцелярії Збаразького районного суду оригінали електронних доказів (документів) на носії їх створення, та письмових доказів (документів), які подано у копіях (а.с.108-109). 26 лютого 2024 року на адресу суду від представника позивача ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Карпенко Ю.Г. надійшли додаткові пояснення від 23 лютого 2024 року у справі, у яких вона просить задовольнити позовні вимоги ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в повному обсязі; залишити клопотання представника відповідача про витребування доказів без задоволення; відмовити у стягнені судових витрат на користь відповідача через не співмірність та недоведеність (а.с.111-149). 15 квітня 2024 року ухвалою Збаразького районного суду задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Андрущака С.В. про участь його у судовому засіданні в режимі відеоконференції у даній справі (а.с.172). 27 лютого 2024 року та 27 квітня 2024 року на адресу суду від представника позивача ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Карпенко Ю.Г. надійшло клопотання про доручення доказів до матеріалів справи (а.с.150-158, 159-162). 06 травня 2024 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Андрущака С.В. надійшли заперечення на клопотання, в якій він просить залишити без розгляду додаткові пояснення позивача від 23.02.2024 та не приймати до розгляду нові докази надані позивачем, а також просить визнати ухвалу Збаразького районного суду від 22.02.2024 невиконаною позивачем (а.с.176-178, 179-182). 27 травня 2025 року ухвалою Збаразького районного суду зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» подати до канцелярії Збаразького районного суду оригінали електронних доказів (документів) на носії їх створення, та письмових доказів (документів), які подано у копіях (а.с.206-208). Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак, на адресу суду надійшло клопотання, в якому ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просить справу розглядати на підставі наявних доказів за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на ті ж обставини. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явились, однак, до суду надійшли відзив, заперечення, в яких сторона відповідача просить відмовити у задоволені позовних вимог позивача, посилаючись на те, що жодним доказом, який надано позивачем разом із позовною заявою, не доказано укладання кредитного правочину, надання відповідачу коштів у кредит за кредитним договором, відступлення права вимоги та наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. Суд, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що в позовній заяві ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зазначає, що 02 березня 2021 року між [PERSON] та ТзОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» був укладений договір про надання споживчого кредиту №10003277657 та відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 10000 грн. Згідно п.п.2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником товариству метою отримання кредиту. Згідно п.п.2.4 Договору про надання споживчого кредиту кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту. Відповідно до п.п.9.1 даного Договору вбачається укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Згідно п.п.9.2 договору, невід`ємною частиною цього договору є правила надання коштів у позик, у тому числі і на умовах фінансового кредиту та паспорт споживчого кредитування, що надано позичальнику до укладення цього договору. Уклавши це договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текс яких розміщений на сайті товариства https://cashberry.com.ua/ (а.с.4-9). Згідно п.п.9.4 договору, цей договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання позичальником забов`язань за ним. Крім того, між [PERSON] та ТзОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» неодноразово були укладені додаткові угоди про зміну умов договору (а.с.12-20). 05 вересня 2022 року між ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТзОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» укладено договір факторингу №566/ФК-22, у відповідності до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором (а.с.30-34). Відповідно до витягу з додатку №1 від 05.09.2022 із договору факторингу№566/ФК-22 від 05.09.2022 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» право вимоги за кредитним договором №10003277657 від 02.03.2021 (а.с.141). Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу №566/ФК-22 від 05.09.2022 залишок боргу на момент відступлення прав вимог до [PERSON] за кредитним договором № 10003277657 від 02.03.2021 становить 41191 грн (а.с.36). Відповідно до положень ст.ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд зазначає, що обставини справи мають бути підтверджені належними та допустимими доказами. Також суд вжив всіх дозволених чинним законодавством заходів для повного і об`єктивного розгляду справи, неодноразово сприяв сторонам у наданні додаткових доказів, шляхом задоволення їх клопотань та надавав терміни для представлення доказів, виносив ухвали про витребовування доказів, у зв`язку із чим неодноразово відкладався розгляд справи. Суд не може вказувати сторонам, які докази необхідно надати суду для підтвердження своїх вимог та з власної ініціативи витребувати докази, оскільки згідно із вимогами ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона по справі повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що обов`язок щодо доказування покладається на сторони, суд вважає, що вказану справу слід вирішувати на підставі наявних доказів. При цьому суд враховує, що сторони у даній справі наполягають на розгляді даної справи на підставі наявних доказів, про що вони подали суду відповідні клопотання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно до п.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України\~«Про електронну\~комерцію»,\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно до п.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довічні послуги». Електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Суд, досліджуючи договір про надання споживчого кредиту №10003277657 від 02 березня 2021 року враховує, що він укладався в електронній формі шляхом накладення електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п.6 правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умова кредитної лінії ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС»: «У випадку готовності клієнтом прийняти пропозицію (оферту), клієнт натискає відповідну клавішу, що висловлює його згоду, в особистому кабінеті, після чого кредитодавець надсилає клієнту засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор для підписання акценту (електронного повідомлення). Після підписання клієнтом акценту (електронного повідомлення) щодо оферти (пропозиції укласти електронний договір) та отримання кредитодавцем зазначеного акцепту, договір є укладений в електронній формі». Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, щодо надсилання відповідача [PERSON] одноразового ідентифікатора та використання його останньою, що ставить під сумнів прийняття пропозиції відповідачем. Відповідно до ст.610 ЦПК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У той же час, належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Проте, ТОВ «Діджи Фінанс» не надало доказів на підтвердження видачі позичальнику грошових коштів за умовами кредитного договору №10003277657 від 02.03.2021 (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо). Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем додано інформаційну довідку щодо проведення успішної транзакції №31467-12617-24123 у сумі 10000,00 грн від 02.03.2021 на номер картки [NUMBER] , однак інформацію щодо належності даної картки [PERSON] позивачем не надано (а.с.130). Крім того, ухвалою Збаразького районного суду від 22 лютого 2024 року зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», подати до канцелярії Збаразького районного суду Тернопільської області оригінали електронних доказів (документів) на носії їх створення, та письмових доказів (документів), які подано у копіях, а саме: договору про надання споживчого кредиту №10003277657 від 02.03.2021 із додатками укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] та додаткової угоди\~від 01.04.2021,\~від 15.04.2021,\~від 29.04.2021,\~від 13.05.2021,\~від 27.05.2021,\~від 10.06.2021,\~від 23.06.2021,\~від 08.07.2021,\~від 22.07.2021\~укладених між\~товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ІНВЕСТ ФІНАНС»\~та [PERSON] \~про зміну\~умов договору\~№10003277657\~від 02.03.2021;\~ договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 з додатками укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС»; платіжної інструкції №5468 від 10.11.2023 про сплату судового збору. Однак дана ухвала суду позивачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» виконана не була. Крім того, ухвалою Збаразького районного суду від 27 травня 2025 року зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС», подати до канцелярії Збаразького районного суду Тернопільської області оригінали електронних доказів (документів) на носії їх створення, та письмових доказів (документів), які подано у копіях, а саме: договору про надання споживчого кредиту №10003277657 від 02.03.2021 із додатками укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] та додаткової угоди\~від 01.04.2021,\~від 15.04.2021,\~від 29.04.2021,\~від 13.05.2021,\~від 27.05.2021,\~від 10.06.2021,\~від 23.06.2021,\~від 08.07.2021,\~від 22.07.2021\~укладених між\~товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ІНВЕСТ ФІНАНС»\~та [PERSON] \~про зміну\~умов договору\~№10003277657\~від 02.03.2021;\~ договору факторингу №556/ФК-22 від 05.09.2022 з додатками укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС»; платіжної інструкції №5468 від 10.11.2023 про сплату судового збору. Однак дана ухвала суду позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ФІНАНС» виконана не була. Суд враховує, що відповідач [PERSON] категорично заперечує, що укладала вищевказаний кредитний договір та отримання нею кредитних коштів. Дослідивши кредитний договір №10003277657 від 02.03.2021 та додаткові угоди про заміну умов договору №10003277657 від 02.03.2021, суд приходить до висновку, що договори не є підписаними [PERSON] , оскільки не містить ні алфавітно-цифрової послідовності, передбаченої законом для одноразового ідентифікатора, ні електронного, ні електронного цифрового підпису, ні аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) позичальника. Матеріали справи також не містять даних про те, що [PERSON] була належним чином ідентифікована при її реєстрації в ІТС відповідними електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. Тобто, в матеріалах справи відсутні докази щодо укладення кредитного договору з використанням власних персональних даних [PERSON] на отримання кредитних коштів. Матеріали справи не містять і доказів того, що кредитодавцем виконані умови кредитного договору та надано позичальнику [PERSON] кредит, оскільки відсутні будь-які докази, щодо перерахунку на платіжну картку [PERSON] будь-яких грошових коштів. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином суд приходить до висновку, що у задоволені позовної вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» слід відмовити, оскільки останнім недоведено факт укладання договору із [PERSON] та перерахунку на платіжну картку [PERSON] будь-яких грошових коштів Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. Інші судові витрати у справі необхідно покласти на сторони у розмірі фактично понесеному ними, оскільки останніми не заявлялися клопотання про стягнення судових витрат. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed