Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Немишлянського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з вересня 2024 року і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що має з відповідачем народжену у шлюбі спільну доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що спільна дитина сторін з вересня 2024 року фактично перебуває на її утриманні, при цьому 03.09.2024 року дитині було встановлено інвалідність, що підтверджується медичним висновком 2-236 про дитину з інвалідністю віком до 18 років від 03.09.2024 року у зв`язку із діагнозом інстраметулярна кістозно-солідна пухлина краніо-вертебрального, шийного та верхнього грудного відділів спинного мозку (Астроцитома G1). Кіста IV шлуночка головного мозку. Верхній парапез, нижня параплегія, порушення функції тазових органів. На даний час відповідач ухиляється від обов`язку допомагати дитині, кошти на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 26.05.2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах. 24.10.2025 року від сторони відповідача [PERSON] до матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнав позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини. Проте, позивачка просить стягувати аліменти за минулий час, а саме з вересня 2024 року, у зв`язку із чим просить суд відмовити в задоволенні позову в цій частині. В судовому засідання позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. В судовому\~засіданні представник\~відповідача - адвокат Євтухова Т.Д. позовні вимоги визнала частково з підстав вказаних у відзиві. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 22.07.2011 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 227 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON] , [INFO] . В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , виданому Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №443, батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи, що дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться фактично на її утриманні, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст.182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 року №3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоровая та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час в ч. 5 ст. 183 СК України передбачено право того з батьків, разом з яким проживає дитина звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи наведені вище норми законодавства, можна дійти висновку, що законодавцем з метою забезпечення потреб дитини та захисту її інтересів визначений мінімальний розмір аліментів в частці від доходу платника, на який позивач вправі заявити безспірну вимогу про їх стягнення. Відповідач є працездатним, відомостей про наявність на утриманні відповідача непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину останнім не надано. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, враховуючи визнання відповідачем позову, суд задовольняє позовні вимоги та визначає розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, суд відмовляє позивачці в задоволенні позовних вимог в частині стягненні аліментів на дитину з вересня 2024 року та вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти з 23.05.2025 року, тобто від дня пред`явленні позову до суду. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Задовольняючи позовні вимоги, суд одночасно стягує з відповідача судовий збір в сумі 1211,20 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати цих сум. На підставі викладеного і

Outcome: partial