Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог і аргументів сторін 01 березня 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу у розмірі 14000 євро та витрат, пов`язаних з похованням спадкодавця [PERSON] у розмірі 18600 грн, пропорційно часткам отриманого у спадок майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рідний брат позивачки влітку 2014 року позичив гроші на реконструкцію старої будівлі, про що написав розписку на суму 14000 євро зі строком повернення у серпні 2018 року, розписку передав їй у присутності свідків. [INFO] брат помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом є відповідачі: його батько - [PERSON] та син [PERSON] 23 травня 2018 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Лиманського районного нотаріального округу Одеської області із заявою-претензією кредитора про наявність боргу померлого [PERSON] , про що було повідомлено спадкоємців. Крім того, позивачка понесла витрати, пов`язані із похованням [PERSON] , у розмірі 9600 грн на поминальний обід та витрати на організацію та проведення поховання у розмірі 9000 грн, всього на суму 18600 грн. Оскільки відповідачі у добровільному порядку відмовляються відшкодовувати позивачці вказані витрати та повернути борг, тому позивачка звернулася до суду з цим позовом. 20 травня 2019 року від відповідача [PERSON] , від імені якого діяв його представник за довіреністю [PERSON] , надійшов відзив на позов, в якому він підтвердив викладені позивачкою обставини, зазначив про визнання позову, але відсутність можливості сплатити заборгованість. 05 липня 2019 року представник відповідача [PERSON] адвокат Боднар М.О. надав відзив на позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки позивачка не давала грошей у борг його померлому батькові [PERSON] , вона тривалий час проживає у Німеччині, і приїхала в Україну лише на похорони брата. Розписка не написана власноручно, а надрукована на комп`ютері, підпис [PERSON] на ній відрізняється від підпису у паспорті, тому вважає розписку фіктивною. Позивачка не надала жодного доказу на підтвердження перебування її у серпні 2014 року в Україні, чи доказів перебування у цей час померлого у Німеччині, адже 14000 євро слід було декларувати при перетині кордону. Відповідачі не отримали свідоцтво про право на спадщину після смерті померлого [PERSON] , отримавши відмову нотаріуса. У провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває на розгляді справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом. Посилання позивачки на положення ст. 1232 ЦК України є необґрунтованими, оскільки витрати на утримання, лікування, догляд та поховання відмінні від поняття повернення боргу кредитору спадкодавця. Крім того, неповнолітній відповідач [PERSON] та його мати [PERSON] не має власного житла, а частини спадкового майна є єдиним їхнім житлом. У зв`язку із викладеними обставинами відповідач [PERSON] вважає заявлені вимоги безпідставними і недоведеними. В письмових поясненнях позивачка вказувала на те, що її брат ніде не працював і не мав доходів, кошти він брав у неї для реконструкції і зведення будинку. Незважаючи на неотримання свідоцтва про право на спадщину відповідач вважається таким, що прийняв спадщину. Рух справи в суді. 07 березня 2019 року відкрито провадження у справі. 12 серпня 2019 року судом залучено до участі у справі в якості третьої особи орган опіки та піклування в особі Суворовської (Пересипської) районної адміністрації Одеської міської ради. У зв`язку зі звільненням у відставку судді Суворовського районного суду м. Одеси Бабакова В.П., у провадженні якого перебувала вищевказана справа, ухвалою судді Середи І.В. після повторного автоматизованого розподілу справу прийнято до провадження. 25 лютого 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. 05 липня 2021 року за клопотанням представника відповідача витребувано докази у звязку з заявленим клопотанням про призначення комплексної судової-технічно-почеркознавчої експертизи. 24 травня 2024 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] адвоката Бондаря Максима Олександровича призначена комплексна судова технічно-почеркознавча експертиза, а провадження у справі зупинено на час її проведення. 17 липня 2025 року провадження у справі поновлено через відсутність оплати вартості дослідження та призначено судове засідання. 21 листопада 2025 року за заявою представниці позивачки позовні вимоги до [PERSON] залишені без розгляду. 21 листопада 2025 року судом скасовано ухвалу про призначення судово-технічної експертизи через несплату відповідачем [PERSON] вартості дослідження. Позиція учасників справи в суді 17 листопада 2025 року представниця позивачки [PERSON] адвокат Зуєва І.І. надала суду заяву про підтримання позовних вимог до відповідача [PERSON] та розгляд справи у її відсутності на підставі матеріалів справи. Відповідач [PERSON] також надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім того, у матеріалах справи є заява представника відповідача [PERSON] адвоката Боднара М.О. про розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] , про невизнання позовних вимог на підстав доводів і заперечень, викладених у відзиві, зокрема на те, що розписка є підробною. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Мотивувальна частина Факти встановлені судом в ході розгляду справи З матеріалів справи встановлено, що 08 серпня 2014 року [PERSON] дала у борг [PERSON] 14000 євро зі строком повернення до серпня 2018 року. На підтвердження факту отримання грошей від позивачки [PERSON] підписав розписку. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 січня 2018 року. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді будинку [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги за законом є його батько - [PERSON] та син [PERSON] 23 травня 2018 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Лиманського районного нотаріального округу Одеської області із заявою-претензією кредитора про наявність боргу померлого [PERSON] , про що нотаріус повідомила спадкоємців. Крім того, позивачка понесла витрати на поминальний обід після поховання [PERSON] у розмірі 9600 грн, що підтверджується товарним чеком від 31 грудня 2017 року, та витрати на організацію та проведення поховання у розмірі 9000 грн, що підтверджується договором-замовленням на організацію та проведення поховання від 31 грудня 2017 року, всього на загальну суму 18600 грн. \~ \~ \~ \~ [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , за відомостями спадкової справи з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулася позивачка [PERSON] , яка доводиться йому донькою. \~ \~ \~ \~ Позиція суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.\~1046\~ЦК України\~за договором\~позики одна\~сторона (позикодавець)\~передає у\~власність другій\~стороні (позичальникові)\~грошові кошти\~або інші\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути позикодавцеві\~таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики)\~або таку\~ж кількість\~речей того\~ж роду\~та такої\~ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. За викладених обставин, наявність оригіналу боргової розписки в кредитора свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Нормами частини 1 ст.1046 Ц України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). \~Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК України). За нормою ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Як закріплено\~в \~ ст.1282\~ЦК України\~спадкоємці зобов`язані\~задовольнити вимоги\~кредитора повністю,\~але в\~межах вартості\~майна,\~одержаного у\~спадщину.\~Кожен із\~спадкоємців зобов`язаний\~задовольнити вимоги\~кредитора особисто,\~у розмірі,\~який відповідає\~його частці\~у спадщині.\~Вимоги кредитора\~спадкоємці зобов`язані\~задовольнити шляхом\~одноразового платежу,\~якщо домовленістю\~між спадкоємцями\~та кредитором\~інше не\~встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша, третя\~статті 13 ЦПК України). Як закріплено в нормі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.1,2 ст.77 ЦПК України належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 2\~ст.78 ЦПК\~України закріплено,\~що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За викладених обставин, судом встановлено, що на час розгляду справи грошові кошти договором позики позивачці не повернуті, протягом установленого строку вона пред`явила вимогу до спадкоємців. Оскільки належних доказів в підтвердження заперечень відповідача суду не було надано, виходячи із того, що борг позичальником не повернуто, а відповідач [PERSON] як спадкоємець першої черги після батька несе відповідальність за його борг в розмірі частини від 14000 євро та витрат, пов`язаних з похованням спадкодавця [PERSON] у розмірі 18600 грн, а саме, боргу у розмірі 7000 євро та 9300 грн., тому заявлена до нього вимога є обгрунтованою. Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом\~статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Той факт, що відповідач, прийнявши спадщину, не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, не свідчить про відсутність у позичальника права звернути стягнення на майно, право на яке спадкоємець отримав у зв`язку із прийняттям спадщини (постанова КЦС ВС від 27 листопада 2024 року у справі № 175/998/16-ц) За змістом наведених норм в ст.1282 ЦК України матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання у спадщину жодного майна у особи відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора спадкодавця. Верховний Суд всвоїх постановах від 08 березня 2023 року у справі № 669/446/17 та від 15 січня 2025 року у справі № 522/13655/20 вказав, що обов`язок доказування обсягу спадкового майна та його вартості покладається на спадкоємця, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Покладення такого обов`язку на позивача-кредитора суперечить принципу змагальності цивільного процесу. Судом встановлено, що за спадкодавцем зареєстровано нерухоме майно, а саме, будинок за адресою: [ADDRESS] . Отже, стягнення має відбутися за рахунок спадкового майна, вартість якого відповідачем не було зазначено. Оскільки відповідач прийняв спадщину його частка складає частину вказаного будинку, тому і зобов`язання мають бути виконані в межах вартості даної частки. Крім того, відповідач має також сплатити позивачці половину вартості витрат на поховання спадкодавця. На підставі викладеного, оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України\~ та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягає стягненню на користь позивачки сплачений нею і документально підтверджений судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2298 грн.

Outcome: approved