Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

07.08.2025 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. З відповідачем шлюб розірвано. Від шлюбу народилася дочка [PERSON] , [INFO] . На даний момент дочка [PERSON] навчається в м. Київ у Національній академії внутрішніх справ на денній формі навчання на 1-му курсі за спеціальністю «Право». До досягнення дитиною 18-ти років відповідач сплачував на неї аліменти. Після досягнення дочкою 18-ти років сплата аліментів на повнолітню дочку припинилась. Для підтримання нормальної життєдіяльності, а саме придбання продуктів харчування, одягу для дочки позивачу бракує коштів і вона потребує матеріальної допомоги. За цією допомогою вона неодноразово зверталася до відповідача. Незважаючи на її неодноразові звернення, відповідач матеріальної допомоги не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Позивач на даний час сама не має можливості утримувати дочку, погіршився її матеріальний стан і її доходів не вистачає на її нормальне утримання та сплати коштів за навчання. Відповідач працює, має у власності рухоме та нерухоме майно, отже має можливість сплачувати аліменти на дочку, а тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно до закінчення дочкою навчання. Крім того, на підтвердження майнового стану відповідача позивачка просила суд витребувати ряд доказів. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 25.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. 13.11.2025 від позивачки надійшла заява про залишення без розгляду клопотання про витребування доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як зазначено у позовній заяві, шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 20.01.2014 (справа №136/2749/13-ц), (а.с. 7). Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Згідно з актом складеним депутатом міської ради від 11.07.2025 в присутності сусідів [PERSON] , [PERSON] слідує, що гр. [PERSON] , [INFO] дійсно проживає без реєстрації в [ADDRESS] з 2007 року по даний час (а.с. 5). Відповідно до довідки від 09.07.2025 за №46/01-550 (а.с. 6) [PERSON] дійсно навчається на 1-му курсі Національної академії внутрішніх справ на денній формі навчання, за державним замовленням, для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за спеціальністю "Право". Відповідно до чинного законодавства, [PERSON] на повному державному забезпеченні не перебуває. Термін навчання - з 19.08.2024 до 04.07.2028. Наказ Національної академії внутрішніх справ про зарахування на навчання від 28.07.2024 №233 о/с. Як вказує у позові позивач, дитина потребує матеріальної допомоги від батька, оскільки витрати по утриманню дочки несе лише позивач, яка не може в повному обсязі на належному рівні забезпечувати основні її потреби. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В силу ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Положеннями ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування ст.199 СК України, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Судом було встановлено, що дитина сторін спору [PERSON] , [INFO] , яка досягла повноліття, навчається в м. Київ у Національній академії внутрішніх справ на денній формі навчання на 1-му курсі за спеціальністю «Право», у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. А відповідач може надавати таку допомогу. Відповідач в добровільному порядку допомоги не надає. Крім того, відповідачем не доведено, що він як батько [PERSON] не може сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Відповідно до ст.200 СК України з врахуванням положень ст.ст. 181, 184 СК України вибір способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від доходу/заробітку) належить позивачеві. У позовній заяві позивачкою зазначена вимога про стягнення аліментів у частці від доходу у розмірі 1/4 частини. Суд зауважує, що інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення із відповідача аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, відтак суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 264, ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 84, 180-184, 198 - 200 СК України,

Outcome: approved