Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ № 1918702 від 09 червня 2025 року (а.с.23), звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21 січня 2021 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 15. У подружжя є спільна малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що після народження дитини стосунки між подружжям погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. У сторін різні погляди на головні цінності подружнього життя; сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Фактичні подружні стосунки на теперішній час припинені, сторони проживають окремо. Спільне господарство сторони не ведуть. На думку позивача, подальше спільне життя, примирення з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам сторін. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між [PERSON] і [PERSON] , та який зареєстрований 21 січня 2021 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 15. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп., які були сплачені нею при зверненні до суду з позовом. Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 26 вересня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.41). У судове засідання позивач [PERSON] і представник позивача - адвокат Орел Р.В. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином (а.с.42-43, 52-53). Разом з тим, представником позивача Орел Р.В. через підсистему «Електронний суд» було подано до суду заяву про розгляд справи без участі позивача і її представника, позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити(а.с.55). Відповідач [PERSON] у судове засідання також повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України та ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача [PERSON] до зали судових засідань (а.с.44, 54). Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідач суду не надав, відзиву на позов, заперечень проти заявлених [PERSON] позовних вимог на адресу суду також не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 3 статті 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 21 січня 2021 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 січня 2021 року та складено відповідний актовий запис № 15. При укладенні шлюбу дружина прізвище не змінювала (а.с.14). [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що Ірпінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10 серпня 2021 року, актовий запис № 461 (а.с.15). Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог, врахувавши, що сторони не бажають зберегти шлюб та сім`ю, а також не мають намірів проживати спільно, оскільки факти, які викладені у позовній заяві, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, шлюбні стосунки сторони не підтримують, від шлюбу мають спільну малолітню дитину, приймаючи також до уваги, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд дійшов висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно п.6) ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При зверненні до суду з позовною заявою позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 968 грн. 96 коп. (а.с.21). Між тим, враховуючи, що позивач [PERSON] заявляє вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь судових витрат, понесених при зверненні до суду, суд, згідно статті 141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved