Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між сторонами 30.09.2014 укладено шлюб. Від даного шлюбу народилося двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що спільні відносини між сторонами припинені і вже тривалий час проживають окремо. Сімейне життя не склалося, через різні погляди на життя та відсутність взаєморозуміння. Між сторонами втрачено всі фізичні і духовні зв`язки. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Зазначила, що відносини між сторонами припинені, збереження шлюбу вважає неможливим. Представник відповідача у судовому засіданні повідомила, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, просить розірвати шлюб. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, 30.09.2014 між [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) було укладено шлюб,який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що складено актовий запис №494, що підтверджується наявним у справі оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] №12.02.45 від 30.09.2014. У період перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що видане свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 23.06.2016 року, зареєстроване Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, про що був зроблений запис № 780 від 23.06.2016 року, а також син [PERSON] , [INFO] , про що видане свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 13.01.20015 року, зареєстроване Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, про що був зроблений запис № 44 від 13.01.2015 року, Станом на день розгляду справи шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство позивач та відповідач не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. У відповідності зі ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 Сімейного кодексу України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує щодо його розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем має формальний характер, фактичні шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство вони не ведуть, відтак суд дійшов висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст.115 СК\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved