Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Директор ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» Поляков О.В. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 00-9814509 від 13 червня 2024 року в розмірі 44 574,00 грн., судовий збір в розмірі 2 422,20 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Представник позивача просив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Позов обґрунтовано тим, що 13 червня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-9814509 на суму 13 225,00 грн. За допомогою одноразового ідентифікатора відповідачем було підписано кредитний договір. Позивач шляхом переказу на карту відповідача надав йому кредитні кошти в розмірі 13 225,00 грн., які відповідач зобов`язувався повернути та сплатити проценти за користування кредитом. 17 грудня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до якого ТОВ «Макс Кредит» передало ( відступило) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № Б/Н від 17 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача. 02 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» та було укладено договір факторингу № 02/06/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало ( відступило) ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № Б/Н від 02 червня 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 44 574,00 грн. Відповідач свого зобов`язання не виконав. Жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки кредитора не здійснив. Таким чином, відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем в розмірі 44 574,00 грн. З яких 13 225,00 грн. -заборгованість по тілу кредиту, 31 349,00 грн. - заборгованість за відсотками. А тому представник позивача звернувся до суду за захистом порушених прав. На підтвердження позовних вимог представник позивача надав: - договір кредитної лінії № 00-9814509 від 13 червня 2024 року, правила надання коштів у позику, паспорт споживчого кредиту ТОВ «Макс Кредит», довідку про ідентифікацію, інформаційну довідку з додатками, лист позичальнику [PERSON] , договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17 грудня 2024 року, договір факторингу № 02/06/25-Е від 02 червня 2025 року, детальний розрахунок заборгованості, виписку з особового рахунку [PERSON]., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10, договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року та додаткову угоду до договору від 11 вересня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 01 жовтня 2025 року, виписку з ЄДР юридичних осіб на ТОВ «ФК «Ейс», довіреність. Відповідач [PERSON] 10 листопада 2025 року подав до суду відзив на позову заяву. Свій відзив мотивував тим, що в позові відсутні докази отримання новим кредитором прав вимоги в сумі, яка вказана в додатках до договору факторингу. Вказав на недоведеність погодження, в тому числі в електронному вигляді, договірних умов оспорюваного правочину, що вказує на необґрунтованість вимог про стягнення процентів та неустойки. Крім цього зазначив, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1/%. Тобто, є безпідставними вимоги позивача про стягнення процентів в сумі 3 519,00 грн. Крім цього, вказав, що матеріали справи не містять жодного належного, достатнього та допустимого доказу перерахування суми позики. Разом з тим, зазначив, що клопотання позивача про витребування доказів не може бути задоволене судом, оскільки позивач намагається перекласти обов`язок доведення обставин на суд, що є неприпустимим. Крім цього вказана вартість послуг адвоката - 7000,00 грн. не співмірна в даних правовідносинах. Тому відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу в зазначеному розмірі. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. На підставі частини 5 статті 100 ЦПК України просив витребувати у позивача оригінал кредитного договору від 13 червня 2024 року № 00-9814509. В разі ненадання оригіналів документів, визнати недопустимими в якості доказів надані паперові копії електронних документів на підтвердження факту надання кредиту. Представник позивача Поляков О.В. 14 листопада 2025 року подав відповідь на відзив. У своїй відповіді зазначив, що кредитний договір N? 00-9814509 від 13 червня 2024 підписаний Відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор 41718 направлено Позичальнику 13 червня 2024 року о 17:47:28 на вказаний ним номер мобільного телефону - [NUMBER] ; одноразовий персональний ідентифікатор введено Позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 13 червня 2024 року о 17:47:39 годині, після чого Відповідач натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одночасно з підписанням договору, Товариство відправило на електронну адресу, вказану Позичальником у Заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору, зокрема, додаючи його примірники у форматах у форматахPDF та P7S. Тобто, електронна форма договору прирівнюється до письмової. Що узгоджується з позицією Верховного Суду у постановах від 09 вересня 2020 року, справа № 732/670/19, від 23 березня 2020 року, справа № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, справа № 127/33824/19. Крім цього, зазначив, що кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа, де матеріальний носій є способом збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої привязки до конкретного матеріального носія. Кредитний договір підписано одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Тому відсутні правові підстави для визнання договору недійсним. Крім цього, 13 червня 2024 року ТОВ «Платежі Онлайн» в ролі посередника перерахувало кошти ТОВ «Макс Кредит» в сумі 11 500,00 грн. На рахунок зазначений відповідачем. Разом з цим, клопотання позивача про витребування доказів у банку є реалізацією процесуальних прав позивача та не може тлумачитись як прояв невпевненості в правовій позиції. Відповідачем не додано жодних доказів, що спростовують вимоги позивача або доказів неотримання кредитних коштів. Позивачем підтверджено факт переходу права вимоги, надавши документи, що містяться в матеріалах справи. Крім цього, позивачем долучено акт-прийому передачі виконаних робіт, що свідчить про надежне виконання наданих послуг. Отже, робота адвоката виконана належним чином. Разом з цим, представник позивача подав заяву про зменшення розміру позозвних вимог. Тому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 38 467,50 грн., яка складається з 13 225,00 грн. - заборгованість по кредиту, 25 242,50 грн. - заборгованоість за відсотками; 2 422,40 грн. - витрати по платі судового збору, 7 000,00 грн. - витрат на правничу допомогу. Заяви (клопотання) учасників справи. В позовній заяві представник позивача просив в разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження розгляд справи без виклику сторін. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач будь-яких заяв та клопотань суду не подавав. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі. Прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями статті 279 ЦПК України. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати протягом 15 календарних днів з дня отримання ухвали відзив на позовну заяву. А також встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив та заперечень. Витребувано в АТ «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження переказу коштів та їх зарахування на банківську карту відповідача. Будь-яких заяв, клопотань та інших заперечень до суду не надійшло. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Фактичні обставини встановлені Судом. Судом встановлено, що 13 червня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-9814509. Відповідач зареєструвався на сайті кредитодавця та отримав доступ до особистого кабінету. Пройшов процедуру ідентифікації та верифікації, ознайомився з Правилами надання коштів у позику, заповнив свої персональні ідентифікаційні дані та вказав суму коштів, яку бажає отримати. Відповідач приєднався до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 41718. Що є способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. Після вчинення акцепту відповідачем, кредитодавцем на кредитний договір було накладено кваліфікований електронний підпис. Тобто було укладено кредитний договір. Довідкою ТОВ «Макс Кредит» підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір № 00-9814509 від 13 червня 2024 року ідентифікований ТОВ «Макс Крелдит». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор - 41718; дата відправки ідентифікатора - 13 червня 2024 року о 17.47 год., номер телефону - [NUMBER] . Строк кредитування - 360 днів. Стандартна процентна ставка - 1,45 % від суми кредиту за кожен день, знижена процентна ставка - 1,4% від суми кредиту за день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою - 9 115,87%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за зниженою процентною ставкою - 8 792,60 %. Одноразова комісія - 1725,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту -73 111,25 грн. На виконання умов кредитного договору первісний кредитор 13 червня 2024 року о 17.47 год. переказав через ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку відповідача [PERSON] картка № [NUMBER] . Із відповіді АТ «Універсал Банк» від 21 листопада 2025 року вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банком була емітована платіжна картка № [NUMBER] . Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за картковим рахунком платіжної картки № [NUMBER] та знаходиться в анкетних даних [PERSON] . Повний номер рахунку платіжної картки - маска картки № [NUMBER] належить [PERSON] [NUMBER] . З виписки щодо руху коштів по картці [PERSON] від 15 листопада 2025 року, наданою АТ «Універсал Банк» вбачається, що 13 червня 2024 року о 17.47 год. на картковий рахунок [PERSON] надійшли кошти в розмірі 11 500,00 грн. 17 грудня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до якого ТОВ «Макс Кредит» передало ( відступило) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № Б/Н від 17 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. Відповідачем погашення заборгованості не здійснювалось. 02 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» та було укладено договір факторингу № 02/06/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало ( відступило) ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № Б/Н від 02 червня 2025 року ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 44 574,00 грн. Відповідач свого зобов`язання не виконав. Жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки кредитора не здійснив. Таким чином, відповідач [PERSON] має заборгованість перед позивачем в розмірі 44 574,00 грн. З яких 13 225,00 грн. -заборгованість по тілу кредиту, 31 349,00 грн. - заборгованість за відсотками. Представник позивача зменшив свої позовні вимоги, тому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість в розмірі 38 467,50 грн. З яких 13 225,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 25 242,50 грн. - заборгованість за відсотками. Оцінка Суду Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до пункту шостого частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з розділом 2 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Укладення вищезазначеного договору підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 00-9814509 від 13 червня 20254 року. Тому прохання відповідача [PERSON] витребувати оригінал кредитного договору від 13 червня 2024 року № 00-9814509, в іншому разівизнати недопустимим в якості доказів копії електронних документів на підтвердження факту надання кредиту, відхиляються судом як безпідставне. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Положення частини 1 статті 1078 ЦК України передбачають, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). На підтвердження факту переходу права вимоги позивачем надано договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17 грудня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ`ФК «Онлайн Фінанс» та реєстр боржників на суму 44 574,00 грн., платіжні інструкції, договір факторингу № 02/06/25-Е від 02 червня 2025 року між ТОВ «ФК`Ейс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та реєстр боржників на суму 44 574,00 грн. Зазначені документи мають печатки уповноважених осіб, номери реєстрів, номери та дати договорів, суми заборгованостей і реквізити сторін, та відповідають формам, погодженим договорами факторингу. Що підтверджує факт переходу права вимоги за кредитним договором. Тому, заперечення відповідача [PERSON] щодо відсутності доказів отримання новим кредитором прав вимоги спростовуються матеріалами справи. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитних договорів відповідачем. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом представник позивача просив витребувати від АТ «Універсал Банк» інформацію в емітента картки позичальника кредитних коштів щодо підтвердження переказу коштів та їх зарахування на банківську карту відповідача. Даною інформацією позивач не володіє, а самостійно отримати докази позивач змоги не має. Оскільки дана інформація є банківською таємницею. АТ «Універсал Банк» відмовив позивачу і наданні такої інформації. Що підтверджується відповіддю АТ «Універсал Банк» від 26 вересня 2025 року № Е/4077, дослідженою в судовому засіданні. Тому посилання відповідача про неможливість задоволення судом клопотання про витребування доказів у «АТ «Універсал Банк» є безпідставними. На підтвердження наявності заборгованості та її розміру представник позивача подав до суду розрахунок заборгованості ТОВ «Макс Кредит». Крім цього, заборгованість підтверджується також інформацією, наданою до суду АТ «Універсал Банк». Згідно вимог частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В порушення вимог статей 526, 530, 1054 ЦК України та умов вказаних Договорів відповідач неналежно виконав договірні зобов`язання. Прострочив платежі, згідно з умовами договору та не повернув кредитні кошти, що підтверджується належними і допустимими доказами. Тому суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач погодився на умови Договору, шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором. Що вважається направленням позичальнику повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Суд вважає, що представник позивача надав належні та допустимі докази про факт укладення кредитного договору та невиконання відповідачем узятих на себе зобов`язань за договором , а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Разом з тим, заперечення позову відповідачем [PERSON] повністю спростовуються матеріалами справи. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Розподіл судових витрат. Згідно з положеннями статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., представник позивача надав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10, договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року та додаткову угоду до договору від 11 вересня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 01 жовтня 2025 року. Відповідач у своєму відзиві на позов заперечив розмір витрат на правову допомогу в сумі 7 000,00 грн., зазначивши, що він є не співмірним в даних правовідносинах. Тому відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу в зазначеному розмірі. З урахуванням критеріїв розумності, обґрунтованості та справедливості, суд вважає, що зазначена представником позивача сума витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. є співмірною із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг і витраченим адвокатом часом на надання таких послуг, та відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Враховуючи наведене, клопотання представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу слід задовольнити. Та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою в розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до абзацу 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно із частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Позивачем при подачі до суду позову сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. з врахуванням коефіцієнта 0,8. На підставі викладеного, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 2 422,40 грн. слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved