Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Житлового кооперативу «ОЛІМПІЄЦЬ-1» та просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не виявлення причини аварії та не застосування невідкладно засобів по ліквідації аварії; визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не розгляду звернення позивача від 24.07.2025 р; зобов`язати відповідача виявити причину аварії та невідкладно ліквідувати аварію та стягнути на користь позивача з уповноваженої особи юридичної особи обслуговуючий кооператив ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» Карбана М.П. моральну шкоду у розмірі 2361,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на початку липня 2025 року сталося залиття стелі та стін у квартирі позивача. Аварія сталася за межами його на внутрішньо будинковому стояку системи водовідведення квартири. Послуги з забезпечення належного утримання та ремонту спільного майна багатоквартирного будинку, до якого відноситься внутрішньо будинковий стояк системи водовідведення, має виконувати обслуговуючий кооператив ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1». Частина 7, розділу 3 Правил обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, закріплює, що у випадку аварії внутрішньо будинкової системи виконавець має невідкладно її ліквідувати. Оскільки відповідач не здійснив ніяких дій для ліквідації аварії, позивач 24.07.2025 року звернувся з письмовою заявою до правління ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» та просив винести рішення про надання допомоги голові правління та сантехніку будинку по виявленню причини заливання квартири та вчинення дій по ліквідації аварії. Відповіді на звернення позивач не отримав. Окрім матеріальних збитків, неправомірна бездіяльність відповідача та порушення ним Законів України, завдали позивачеві, як споживачу послуги з водовідведення та як громадянину, звернення якого не розглянуте, моральної шкоди. Ухвалою Немишлянського районного суду м. Харкова від 19.09.2025 року позовна заява залишена без руху. 03.10.2025 року до суду від позивача [PERSON] надійшла заява з додатками та усунуто недоліки позовної заяви. Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 06.10.2025 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача керівник ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» в судовому засіданні просив відкласти розгляд справи та дочекатися рішення загальних зборів мешканців будинку, а також зазначив, що не заперечує факту залиття квартири позивача, який є членом ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1». Повідомив також, що сформував відповідну комісію для виявлення причин аварії. Головою комісії призначив члена правління [PERSON] .Також не заперечував, що власник квартири [ADDRESS] [PERSON] звернувся до керівництва ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» із заявою щодо протікання, яке має місце в його квартирі. Заяву, отримала член правління ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» Степанова В.О. Рішення з цього питання вирішили винести на обговорення зборами мешканців будинку. Щодо повідомлення, поданого 21.10.2025 року представником відповідача до канцелярії суду у відповідь на ухвалу суду від 06.10.2025 року про відкриття провадження у справі, яку суд розцінює, як відзив на позовну заяву, то слід зазначити, що у резолютивній частині ухвали про відкриття провадження у справі детально було роз`яснено учасникам справи положення ЦПК України щодо порядку подання заяв по суті справи. Цих вимог закону сторона відповідача дотрималася не в повному обсязі, оскільки копію відзиву позивачу не направили. Таким чином, вказане повідомлення від 21.10.2025 року суд не приймає до розгляду. Щодо надання суду представником відповідача із заявою від 7.11.2025 року копії Статуту ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1», затвердженого Рішенням загальних зборів членів кооперативу від 18.10.2016 року, слід зазначити, що згідно з ч. 9 ст. 83 ЦПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Суд вважає, що оскільки позивач [PERSON] є членом ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1», то даний документ має бути у нього в наявності. Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування наслідків, передбачених у ч. 9 ст. 83 ЦПК України. За результатом розгляду справи суд доходить таких висновків. Стосовно вимог позову про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо не виявлення причини аварії та не застосування невідкладно засобів по ліквідації аварії; зобов`язання відповідача виявити причину аварії та невідкладно ліквідувати аварію. Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.10.2003 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 15). З відповіді № 1787813 від 18.09.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» має організаційно-правову форму «обслуговуючий кооператив» з місцем знаходженням: [ADDRESS] . Органом управління юридичної особи є загальні збори. Керівником відповідно до статуту є [PERSON] . Дата державної реєстрації 16.05.2005 рік. Назва КВЕД: комплексне обслуговування об`єктів (а.с. 6-7). ЖК «ЛІМПІЄЦЬ-1» здійснює свою діяльність на підставі Статуту, затвердженого Рішенням загальних зборів членів кооперативу від 18.10.2016 року. Згідно з приписами ст. 384 ЦК України усі власники (співвласники) квартир та нежитлових приміщень у будинку, спорудженому або придбаному житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна такого будинку. Спільним майном будинку кооперативу є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку кооперативу, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників будинку кооперативу та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований будинок кооперативу та його прибудинкова територія, з моменту державної реєстрації таких прав відповідно до закону. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Управління спільним майном будинку кооперативу здійснюється його співвласниками (незалежно від членства в кооперативі) відповідно до закону. Установчі документи кооперативу не можуть включати норми, які обмежують визначені законом права співвласників будинку кооперативу. Положення установчих документів кооперативу, що обмежують визначені законом права співвласників будинку кооперативу, є нікчемними. Порядок обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України15 серпня 2018 року № 219 (далі Порядок) визначає механізм обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного житлового будинку, забезпечення їх належного функціонування, технічного обслуговування та ремонту з метою надійного та безпечного надання споживачам відповідних комунальних послуг. Дія цього Порядку поширюється на управителів або інших осіб, уповноважених співвласниками багатоквартирного будинку на виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, а також виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення у разі укладення з ними споживачами індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання відповідної комунальної послуги. Згідно з п. 4 Розділу І Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації. Обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками) (п. 5 Розділу І Порядку). Згідно з п. 2 Розділу ІІ Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем (за винятком вузлів комерційного обліку) здійснюється виконавцем на підставі відповідного договору (далі - договір), який передбачає, зокрема: види та періодичність проведення робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем; порядок ліквідації аварій. Якщо обслуговування внутрішньобудинкової системи здійснюється управителем, умови такого обслуговування зазначаються у договорі про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зокрема види та періодичність робіт включаються до періодичності виконання робіт (послуг) з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, а витрати з обслуговування внутрішньобудинкової системи - до кошторису витрат з утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. Якщо обслуговування внутрішньобудинкової системи здійснюється виконавцем відповідної комунальної послуги, умови такого обслуговування включаються до індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги. Відповідно до п. 7 Розділу ІІІ у випадку аварії внутрішньобудинкової системи виконавець має невідкладно її ліквідувати. Якщо внаслідок аварії було припинено надання споживачам комунальної послуги, виконавець вживає усіх можливих заходів для якнайшвидшого відновлення надання комунальної послуги. Якщо внаслідок аварії подальша експлуатація внутрішньобудинкових систем є неможливою або створює загрозу життю і здоров`ю людей та/або майну співвласників, виконавець у порядку та спосіб, визначені договором, повідомляє співвласників про аварію та необхідність проведення ремонту (відновлення безпечної експлуатації) внутрішньобудинкових систем, які вийшли з ладу або були пошкоджені, та вносить пропозиції щодо вартості проведення таких робіт (п. 8 Розділу ІІІ Порядку). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» аварія - пошкодження, вихід з ладу, відмова, неможливість експлуатації внутрішньобудинкових систем, а також пошкодження несучих, огороджувальних та несучоогороджувальних конструкцій будівлі, які спричинили або можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю людей, пошкодження майна, унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг споживачам. Внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо) Управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. У Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 зазначено, що внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які розміщені в межах будинку, споруди, системи протипожежного захисту. Житлово-будівельний кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі об`єднання їх майнових пайових внесків для участі в будівництві або реконструкції житлового будинку (будинків) і наступної його (їх) експлуатації. Закон України «Про кооперацію» визначає правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні, метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Згідно зі ст. 6 вказаного Закону кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Відповідно до Статуту ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1», затвердженого Рішенням загальних зборів членів кооперативу від 18.10.2016 року, метою діяльності кооперативу є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативу на основі поєднання їх особистих та кооперативних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю (п. 2.1 Статуту). Згідно з п. 2.3. Статуту основаними завданнями кооперативу є: підвищення житлового рівня членів кооперативу, захист його майнових інтересів і соціальних прав; забезпечення належного утримання будинку, інженерного обладнання будинку і житлових приміщень під`їздів, інших місць загального користування будинку та прибудинкової території; забезпечення внутрішньо квартирного поточного ремонту, або сплачення вартості ремонту, якщо необхідність в його проведенні викликана пошкодженням частин будинку, інженерного обладнання, чи пов`язана з капітальним ремонтом будинку, або його конструктивних частин; забезпечення виконання членами кооперативу вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями. Згідно з ч.ч.1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За положеннями ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч.ч.1.2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно ч.ч.8, 9 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, керівництво ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» було зобов`язано вчинити невідкладні дії по виявленню причини та ліквідуванню аварії, наслідком якої стало заливання стелі та стін у квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Враховуючи те,\~що керівник\~ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1»\~в судовому\~засіданні не\~заперечував факту\~залиття квартири\~позивача та\~зазначив,\~що сформував\~відповідну комісію\~для виявлення\~причин аварії,\~проте не\~надав суду\~доказів на\~підтвердження факту\~формування комісії\~та не\~обґрунтував причини\~тривалого невиконання\~покладних на\~керівництво ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» обов`язків по виявленню причин аварії внутрішньобудинкової системи і її невідкладної ліквідації, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання неправомірною бездіяльності ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» щодо не виявлення причини аварії та зобов`язання ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» вчинити невідкладні дії по виявленню причини та ліквідації аварії, наслідком якої стало заливання стелі та стін у квартирі [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Стосовно вимог позову про визнання неправомірною бездіяльності відповідача щодо не розгляду звернення позивача від 24.07.2025 року. Судом встановлено та не заперечувалося позивачем та представником відповідача, що 24.07.2025 року власник квартири [ADDRESS] [PERSON] звернувся до керівництва ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» із заявою щодо протікання, яке має місце в його квартирі, в якій зокрема, просив винести рішення про надання допомоги голові правління та сантехніку будинку по виявленню причини залиття квартири та прийняття засобів по ліквідації аварії. Заяву, як повідомив в судовому засіданні представник відповідача, отримала член правління ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» Степанова В.О. Матеріали цивільної справи не містять відомостей про те, що на вказане звернення член ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» [PERSON] отримав будь-яку відповідь. Положеннями статті 34\~Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Статтею 40\~Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, медіа, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Відповідно до Статуту ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1», затвердженого Рішенням загальних зборів членів кооперативу від 18.10.2016 року, член кооперативу має право звертатися до органів управляння та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити (п. 5.1.4 Статуту). Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду. У ч.ч. 1, 3, 4 ст. 15 вказаного Закону закріплено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів (ст. 20 Закону України «Про звернення громадян»). Враховуючи те, що суду не надано відомостей, що на заяву [PERSON] від 24.07.2025 року керівництвом ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» було надано відповідь у встановленому законом порядку, суд доходить висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, у зв`язку із чим захистити порушене право позивача на своєчасний розгляд його заяви можливо саме шляхом визнання протиправною відповідної бездіяльності відповідача. Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди. Відповідно до частини першої\~статі 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частина друга\~стаття 16 ЦК України). Відповідно до частин першої - третьої\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19, постанова КЦС ВС від 01.03.2023 у справі № 496/1691/19). Відповідно до частини першої\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями\~1166,\~1167,\~1174 ЦК України\~доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 24 січня 2024 року у справі № 755/3443/21 (провадження № 61-11295св23) зазначено, що: "зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом -моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи". Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) вказано, що "абзац другий частини\~третьої\~статті\~23 ЦК України, у якому вжитий термін "інші обставини, які мають істотне значення" саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати". Постанова ВП ВС від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20). Суд вважає, що при встановлених у даній справі обставинах порушення прав позивача з боку ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1», [PERSON] мав би право на відшкодування моральної шкоди. Проте, позивач просить суд стягнути на свою користь моральну шкоду у розмірі 2361,00 грн. з уповноваженої особи юридичної особи обслуговуючий кооператив ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» Карбана М.П. Слід наголосити, що голова кооперативу не є\~відповідальною особою\~за протиправні\~дії кооперативу,\~оскільки несе відповідальність особисто лише у випадках, коли його протиправні дії виходять за межі його службових повноважень. У всіх інших випадках, відповідальність за шкоду, завдану кооперативом, несе сам кооператив як юридична особа. Матеріали справи не містять доказів того, що керівник ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1» Карбан М.П. вчиняв дії, які виходять за межі його повноважень у відносинах, що склалися у житлового кооперативу з його членом [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди заявлені не до ЖК «ОЛІМПІЄЦЬ-1», а до його керівника [PERSON] , суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд стягує з «ОЛІМПІЄЦЬ-1» на користь Держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial