Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «ФК «Ейс») через систему «Електронний суд» звернулося з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредитної лінії № 00-98342025 від 27.06.2024 в розмірі 28764,00 грн. Позов мотивований тим, що 27.06.2024 року між первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 00-98342025 на суму 13800 грн. На підставі договору факторингу від 20.01.2025 року право вимоги за цим кредитним договором перейшло до позивача. Враховуючи невиконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 28764 грн, з яких 13800 грн. основного боргу, 14964 грн - заборгованість за відсотками, а також судові витрати, які складаються з 2422,40 грн. судового збору, 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді від 23.10.2025 року провадження у справі відкрито та розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак представником позивача в позовній заяві зазначено, що позивач просить проводити розгляд справи за відсутності свого представника, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст.280 ЦПК). Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (ч.2 ст.247 ЦПК). Дослідивши та оцінивши надані в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 27.06.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладений договір кредитної лінії № 00-98342025. Кредитний договір і паспорт споживчого кредитування підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання надісланого на номер мобільного телефону одноразового ідентифікатора, що підтверджено довідкою про ідентифікацію. За умовами договору: -відповідачу надається кредит у розмірі 12000 грн. (п.1.2), у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника, реквізити платіжної картки: 4149-51ХХ-ХХХХ-4736 (п.2.8); - строк кредитування 360 днів до 22.06.2025 (п.1.3); - застосовується стандартна процентна ставка 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку дії кредитної лінії, вказаного в п. 1.3 Договору (п.1.5.1). Періодичність платежів зі сплати процентів на кожний 25 день після рекомендованої дати починаючи з 22.07.2024 (п.1.4). - позичальник в останній день строку кредитування зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, тобто 1800 грн (п.1.6, 2.9, 3.5). 06.02.2025 року ТОВ «Макс Кредит» перерахувало відповідачу кредитні кошти в розмірі 12000 грн. на зазначену відповідачем платіжну карту [NUMBER] , що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку про зарахування коштів на рахунок відповідача в АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК». Згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с. 42) відповідач не вносив платежів на повернення кредиту, не сплачував проценти і комісію. Станом на 01.10.2025 за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 28764 грн, з яких 13800 грн. заборгованість по кредиту (тіло кредиту і комісія), 14964 грн - заборгованість за відсотками. Позивач ТОВ «ФК «Ейс» набуло право вимоги за цим кредитним договором на підставі Договору факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року, укладеного між ТОВ «Макс Кредит» і ТОВ «ФК «Ейс». Перехід права вимоги до відповідача [PERSON] зафіксований у витязі з Реєстру боржників під номером 2847. Згідно зі ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України та ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 626, 628 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони (ст.207 ЦК України). В силу ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді. Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені\~Законом України «Про електронну комерцію» ( далі Закону). Відповідно до ст. 3 Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. У постанові від 07.04.2021 року у справі №623/2936/19 Верховний Суд сформував висновок про правомірність використання при укладенні електронного договору електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора. Судом встановлено, що кредитний договір, про який йдеться у справі, за формою відповідає вимогам законодавства, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. [PERSON] при укладенні договору погодився на запропоновані умови кредитування і скористався кредитом, який був перерахований на його картковий рахунок. Предметом даного позову є стягнення фактором заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Позивачем на підтвердження права вимоги до відповідача надані копія договору факторингу №20012025-МК/Ейс від 20.01.2025 року, докази оплати за договором, акт прийому-передачі реєстру боржників, витяг з реєстру, тому суд вважає, що ТОВ «ФК «Ейс» підтвердило факт переходу до нього права вимоги за кредитним договором № 00-98342025 від 27.06.2024 року. Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості первісному кредитору, тому, враховуючи доведеність позивачем переходу до нього право вимоги, позовні вимоги є підставними. При вирішенні питання розміру заборгованості суд враховує таке. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем заявлена до стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-98342025 від 27.06.2024 року в загальному розмірі 28764 грн. Вказана заборгованість виникла перед первісним позичальником, позивач додаткових нарахувань не здійснював. Розрахунком заборгованості підтверджено невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів в розмірі 12000 грн. (тіло кредиту). Відповідач не спростував заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту, тому в цій частині позов необхідно задовольнити. Також є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії в сумі 1800 грн. Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, включені в загальні витрати за споживчим кредитом. В силу ч.6 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом. Сплата комісії передбачена умовами договору № 00-98342025 від 27.06.2024 року, є складовою загальних витрат за кредитом і підлягає сплаті відповідачем. Крім тіла кредиту та комісії, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 14964,80 грн. Відповідач не спростував заявлений позивачем розмір заборгованості за процентами за користування кредиту, тому в цій частині позов необхідно задовольнити. Відтак загальна сума задоволених позовних вимог складає 28764 грн, з яких 12000 грн. тіла кредиту, 1800 грн. комісії, 14964 грн процентів. Щодо стягнення судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу. Позивач сплатив судовий збір за ставкою 0,8 в розмірі 2422,40 грн. Позов задоволений повністю, тому до стягнення підлягає 2422,40 грн судового збору. До судових витрат також відносяться витрати на правничу допомогу (ст.133 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок довести неспівмірність заявлених витрат покладається на відповідача. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, додаткова угода №28770857533 від 11.09.2025 року до договору № 20/08/25-01 від 20.08.2025, акт прийому-передачі наданих послуг з погодженим переліком послуг та їх вартості. Відповідач не скористався своїм правом подати заперечення щодо зазначеного розміру судових витрат, тому суд не вбачає підстав для їх зменшення. Ураховуючи наведене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 7000 грн.

Outcome: approved