Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Технофінанс» звернулося до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 22.03.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Технофінанс» та [PERSON] був укладений договір позики «Смарт» №3334419449-016332, відповідно до умов якого відповідач отримала у кредит грошові кошти в сумі 5000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] , зі строком повернення до 19.04.2024 року включно. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, у той час як відповідач умови договору не виконала та грошові кошти у визначений строк не повернула. У зв`язку із невиконанням зобов`язань за договором, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 19020 грн, яка складається з 5000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2100 грн. заборгованості за відсотками, 6920 грн. заборгованості по сплаті пені та 5000 грн. заборгованості за послуги. Оскільки відповідач не здійснила погашення за договором, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в розмірі 19020 грн., а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача Коваль А.В. в судове засідання не з`явилася, однак у поданій до суду позовній заяві позовні вимоги підтримала у повному об`ємі та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] належним чином та завчасно повідомлялася про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася та про причини своєї неявки суду не повідомила, а також не скористалася своїм правом на подання відзиву. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 22.03.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Технофінанс» та [PERSON] був укладений договір позики «Смарт» №3334419449-016332, відповідно до умов якого відповідач отримала у позику грошові кошти в сумі 5000 грн. на умовах строковості, оплатності та поверненності, шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] , а позичальник у встановлений цим договором строк зобов`язався повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позиченими коштами на визначених цим Договором умовах (пункт 2.1 Договору). Згідно пункту 2.2. Договору строк кредитування (строк Позики) за цим Договором складає 29 календарних днів, позика має бути повернута у термін до 19.04.2024 включно. У разі невнесення (або недовнесення) суми грошових коштів для виконання грошового зобов`язання до зазначеної дати невнесена (недовнесена), сума грошового зобов`язання вважається простроченою заборгованістю, та до Позичальника застосовується відповідальність за порушення умов цього Договору, визначена розділом 6 Договору. Строк кредитування може бути продовжено виключно за бажанням Позичальника шляхом укладення додаткової угоди до цього Договору, яка підписується у порядку, вказаному у пункті 1.2 договору. Зміна строку кредитування в односторонньому порядку не допускається. Згідно пункту 2.3 Договору за користування позикою позичальник сплачує проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою. Розмір процентів за користування коштами складає 1.50% від Суми Позики, що за календарний рік становить 547,5% річних. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою. Нарахування процентів здійснюється щоденно протягом строку кредитування. День надання Позики не враховується при нарахуванні процентів, день повернення Позики враховується при нарахуванні процентів. Згідно пункту 2.4 Договору позичальник сплачує наступні комісії, пов`язані з укладенням, обслуговуванням цього Договору: 2.6.1. Комісія за використання Позики, яка складає 1% від Суми позики та нараховується щоденно за супроводження договору, надання цілодобової підтримки Позичальнику з приводу виконання умов Договору, обслуговування заборгованості (за наявності). Нарахування і сплата комісії за використання проводиться на залишок заборгованості за Позикою. Нарахування комісії за використання здійснюється щоденно протягом дії цього Договору із розрахунку кількості календарних днів у році. Нарахування повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення Позики в повному обсязі. День надання Позики не враховується при нарахуванні комісії за використання, день повернення Позики враховується при нарахуванні комісії за використання. 2.4.2. Одноразову комісію за видачу Позики у розмірі 2.50% від Суми Позики, яка нараховується одноразово та підлягає сплаті в момент надання Позики шляхом її утримання Позикодавцем із Суми Позики. Згідно пункту 2.5 Договору вартість вказаних у п.2.4 Договору комісій є фіксованою протягом строку кредитування. Комісії підлягають сплаті у строки, визначені Графіком платежів. За змістом пункту 2.6 Договору орієнтовна загальна вартість позики складається із розміру Суми позики, тобто суми коштів, яка надана Позичальнику згідно з п.2.1. цього Договору та загальних сукупних витрат за Договором, тобто всіх витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням Позики, включаючи проценти за користування, комісії та супровідні послуги, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням Суми Позики, які сплачуються Позичальником за умовами цього Договору, та становить 7575 грн. Договір позики «Смарт» №3334419449-016332, паспорт споживчого кредиту підписані електронними підписами сторін, відповідачем договір підписаний одноразовим ідентифікатором HHjXS3, паспорт споживчого кредиту s2cWpK. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором позики, загальна вартість кредиту становить 7575 грн., з яких 1400 грн. комісія за використанням кредиту, 125 грн. комісія за видачу кредиту та 25073.26 % реальна річна процентна ставка кредиту. Аналогічні умови визначені у паспорті споживчого кредиту. Факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується платіжним дорученням №7020 від 22.03.2024 року про перерахування на картку позичальника 4875 грн. (з вирахуванням комісії за видачу кредиту у розмірі 125 грн. як це передбачено умовами договору). Таким чином, відповідач [PERSON] , підписавши договір позики та отримавши відповідну суму коштів за цим договором, зобов`язана повернути як суму позики, так і нараховані відповідно до договору суму відсотків. Суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства, які регулюють питання виконання зобов`язань, відповідальності за порушення зобов`язання, а також питання, пов`язані з позикою та кредитом. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першоїстатті 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першоїстатті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК Україниправочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першоюстатті 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Щодо форми укладеного кредитного договору суд вважає за доцільне звернути увагу, що особливості його укладання в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з частиною першоюстатті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини першої електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію`електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача. У ході розгляду справи встановлено, що спірний кредитний договір укладений в електронному вигляді, з дотриманням умов, погоджених у розділі 1 (здійснення ідентифікації та верифікації Позичальника). Електронний кредитний договір відповідач підписав шляхом використання одноразового ідентифікатора для підтвердження підписання кредитного договору. Відтак, суд робить висновок, що спірний кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину: без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позикодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір між його сторонами не міг бути укладений. Вказаний висновок суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, провадження № 61-9071св20, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, провадження № 61-20799св19, від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, провадження № 61-18967св20, від 18 червня 2021 року у справі №234/8079/20, провадження № 61-2904св21, від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. Відповідно до положень статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статті 1046 ЦК Україниза договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями частини першої статті 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 вказаного Кодексупорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина перша статті 612 цього ж Кодексупередбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як встановлено у ході розгляду справи та підтверджено наявними у справі доказами, відповідач згідно укладеного ним договору отримала у користування кредитні кошти, водночас кредитні кошти та нараховані суми процентів та комісії своєчасно та у повному обсязі не повернула, чим порушила взяті на себе зобов`язання. Враховуючи, що позивачем доведений факт укладення між сторонами спірного договору та факт передачі відповідачеві грошових коштів за цим договором, водночас відповідач у ході розгляду справи не довела факту повернення позивачеві отриманої суми позики у розмірі 5000 грн. та відсотків за користування позикою в розмірі 2100 грн., позовні вимоги у цій частині є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті комісії, суд зазначає наступне. Відповідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за спірним договором, загальна вартість кредиту становить 7575 грн., у тому числі 1400 грн. комісія за використання кредиту та 125 грн. комісія, яку було отримано при перерахуванні коштів відповідачеві 22.03.2024 року. Умовами п.2.4.1 Договору передбачено сплату комісії за використання позики, яка складає 1% від суми позики та нараховується щоденно за супроводження договору, надання цілодобової підтримки позичальнику з приводу виконання умов Договору, обслуговування заборгованості (за наявності). За змістом частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Згідно положень частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач фактично встановив для відповідача обов`язок сплачувати комісію, не конкретизувавши в умовах договору, за надання яких саме послуг чи виконання яких дій ця комісія стягується. Доказів, які б підтверджували вчинення позикодавцем будь-яких фактичних чи юридично значимих дій, за які могла бути нарахована зазначена комісія, позивачем до матеріалів справи не подано. Крім того матеріали справи не містять відомостей про те, чи звертався взагалі відповідач до позивача за будь-якою інформацією щодо розміру кредиту чи з інших питань. Враховуючи, що при укладенні договору сторонами узгоджена сплата одноразової комісії (що відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування») у розмірі 2,50 % від суми позики, вказану суму 125 грн. було утримано позивачем при перерахуванні суми позики 22.03.2024 року відповідачу, відтак вимога про сплату боргу послуг є необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема принципам визначеності та прозорості умов договору. При цьому позивач не надав детального розрахунку, який би підтверджував порядок та підстави нарахування такої комісії в розмірі 5000 грн., у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання за договором, відповідно якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що таке прострочення неустойка (штраф, пеня) та інші платежі сплата за яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за (прострочення виконання, невиконання, часткове виконання) за такими договорами підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6920 грн. пені слід відмовити. Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК Українина сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В силу зазначеного вище саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення кредитного договору та прострочення позичальником виконання зобов`язань, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зістаттею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шостастатті 81 ЦПК України). Позивачем у встановленому порядку доведено факт укладення договору між ним та відповідачем, факт надання відповідачу коштів за договором позики. Доказів виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань у повному обсязі матеріали справи не містять, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь «Фінансова компанія «Технофінанс» заборгованості за договором позики «Смарт» №3334419449-016332 від 22.03.2024 року в розмірі 7100 грн., з яких: 5000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2100 грн. - заборгованість за відсотками. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог судовий збір в розмірі 904,26 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial