Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позиції учасників справи. Позивач [PERSON] у серпні 2024 року через свого предаставника звернувся до суду з позовом до відповідачів Приватного підприємства «Авен-Єзєр», [PERSON] (уточненим в процесі розгляду справи) про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, в загальному розмірі 282 030,92 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 10.11.2023 відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Богдан А-09202» д/н [NUMBER] по вул. Харківське шосе, 160 у м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та вчинив наїзд на припаркований автомобіль «Volvo XC-90» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14.12.2023 по справі № 753/21512/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач та його представник звертались до відповідача з прохання відшкодувати завдану шкоду, проте шкоду не було відшкодовано. Вказує на те, що відповідно до оцінки вартості збитків, проведеної ТОВ «СЗУ Україна» № 30736 від 11.12.2023, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volvo XC-90» д/н [NUMBER] складає 378 290,92 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Богдан А-09202» д/н [NUMBER] застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна». 25.03.2024 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виплачено позивачу страхове відшкодування відповідно до Акту №132059/1/2023 від 22.03.2024 в сумі 156 800 грн., а також 17.01.2024 виплачено суму 50 000 грн. відповідно до акту №144802/1/2023 від 17.01.2024. Представник позивача зазначив, що позивачем також було понесено витрати на транспортування автомобіля на суму 3 040 грн. та витрати на дефектовку транспортного засобу у розмірі 7 500 грн. Таким чином відповідач, на думку позивача, повинен відшкодувати позивачу матеріальну шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 171 490,92 грн. (378 290,92 грн. - 156 800 грн. - 50 000 грн.), витрати на транспортування та дефектовку транспортного засобу у розмірі 10 540 грн., моральну шкоду оцінену позивачем в 100 000 грн., а також судові витрати. Відповідачем за первісною редакцією позовної заяви - Приватним підприємством «Авен-Єзєр» 12.11.2024 подано до суду відзив на позовну заяву, за яким заперечує щодо обґрунтування позовних вимог позивача про факт перебування [PERSON] на момент скоєння ДТП в трудових відносинах з ПП «Авен-Єзєр» та працевлаштування у підприємстві на посаді водія. Вказує на те, що [PERSON] станом на 10.11.2023 не перебуває та ніколи не перебував у трудових відносинах з ПП «Авен-Єзєр». Також зазначено, що автобус «Богдан А-09202» д/н [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] в момент ДТП, належить на праві власності [PERSON] , а відтак Приватне підприємство «Авен-Єзєр» є неналежним відповідачем у справі, тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Вознюк В.А. 06.03.2025 подано клопотання про забезпечення доказів. 09 вересня 2025 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Вознюка В.А надійшла уточнена позовна заява, у відповідності до якої просить виключити Приватне підприємство «Авен-Єзєр» з кола відповідачів, у зв`язку з відсутністю інформації на підтвердження перебування відповідача [PERSON] в трудових відносинах із зазначеним підприємством. Процесуальні дії та рішення суду. 02 вересня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва постановлено передати справу №755/14606/24 за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 03.10.2024 справу розподілено судді Саламон О.Б. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 04 жовтня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 березня 2025 року постановлено: - витребувати від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відомості щодо працевлаштування станом на 10.11.2023 [PERSON] у ПП «Авен-Єзер», а також чи сплачувався за нього єдиний соціальний внесок; - витребувати у Головного управління Державної податкової служби у м. Києві інформацію щодо працевлаштування станом на 10.11.2023 [PERSON] та щодо сплати останнім податків. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, вимоги позову підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про отримання поштового направлення. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного висновку. Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінки аргументів сторін. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 10 листопада 2023 року відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Богдан А-09202» д/н [NUMBER] по вул. Харківське шосе, 160 у м. Києві, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та вчинив наїзд на припаркований автомобіль «Volvo XC-90» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві власності. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року (справа № 753/21512/23) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З огляду на викладене, вина відповідача [PERSON] у дорожньо - транспортній події є доведеною. Як вбачається з матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Богдан А-09202» д/н [NUMBER] застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що підтверджується полісом №216127295 обов`язкового страхування цивільно-праовової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Звіту ТОВ «СЗУ Україна» № 30736 від 11 грудня 2023 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, транспортного засобу «Volvo XC-90» д/н [NUMBER] з урахуванням суми ПДВ на запасні частини та матеріали для фарбування, становить 378 290,92 грн. 25 березня 2024 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплачено на рахунок позивача суму страхового відшкодування у розмірі 156 800 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 25.03.2024. Також, 17.01.2024 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплачено на рахунок позивача суму страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 17.01.2024. Щодо стягнення матеріальної шкоди. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч.1-2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 виходив з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Відповідно до наданого позивачем Звіту № 30736 від 11.12.2023 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volvo XC-90» д/н [NUMBER] в результаті ДТП 10.11.2023, з урахуванням суми ПДВ на витрачені матеріали та замінні складові, становила: 378 290,29 грн. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. З метою отримання матеріальних збитків внаслідок ДТП, позивач звернувся із заявами до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про здійснення страхового відшкодування, яке в свою чергу здійснило виплати страхового відшкодування у розмірі 156 000 грн. та 50 000 грн., що в загальному становить 206 800 грн. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (далі - ПДВ). При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підп. «а» п. 193.1 ст. 193 ПК України). Тобто, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ. Таким чином, у разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами. Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19. При цьому, у Звіті № 30736 від 11.12.2023 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volvo XC-90» д/н [NUMBER] , сума відновлювального ремонту зазначена з урахуванням ПДВ. Також, представником позивача не надано до суду належних та допустимих доказів понесених фактичних витрат на ремонт автомобіля після ДТП і, відповідно, сплати ПДВ. Верховний Суд у своїй постанові від 12.07.2023 у справі № 591/1861/22 зазначив, що у разі відсутності в матеріалах справи документального підтвердження факту оплати проведеного позивачем ремонту, правильним є зменшення вартості відновлювального ремонту на суму ПДВ. Відповідно до ч.3 ст.12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач під час розгляду справи не надав належних та допустимих доказів фактичних витрат на відновлення автомобіля після ДТП. Згідно з положеннями ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Судом встановлено, що позивач надав докази на підтвердження розміру заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди, а відповідач, доказів на спростування вказаного не надав, клопотання про проведення судової експертизи не заявив, тому позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню. До такого висновку прийшов ВС в постанові від 10 січня 2018 року у справі № 458/439/16 (№ 61-357 св 18). За таких обставин, ураховуючи відсутність документального підтвердження факту оплати ремонту належного позивачу транспортного засобу, суд дійшов висновку про зменшення вартості відновлювального ремонту на суму податку на додану вартість згідно Звіту № 30736 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу - 322 215,77 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума збитків у розмірі 115 415,77 грн. (322 215,77 грн.-156 800 грн. - 50 000 грн.) Також з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на транспортні послуги у розмірі 3 040 грн., що підтверджено матеріалами справи, а саме наданими Актами виконаних робіт за надання послуг вантажного автомобільного перевезення від 12.11.2023 на суму 1 600 грн. та від 29.12.2023 на суму 1 440 грн. У відповідності з Актом виконаних робіт № НВйСА-006384 від 29.12.2023, Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІДІ НОРДВЕЙ» було проведено дефектовку транспортного засобу «Volvo XC-90» д/н [NUMBER] . Позивачем також надано докази оплати вказаної послуги на суму 7 500 грн., що підтверджується квитанцією від 29.12.2023 року, а відтак вказані витрати підлягають до стягненню з відповідача. Щодо стягнення моральної шкоди. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ураховуючи, що внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, що спричинило моральні страждання позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування йому моральної шкоди. При цьому, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., однак суд не погоджується в повній мірі із заявленою сумою, з огляду на наступне. Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачу, суд бере до уваги відсутність у позивача внаслідок ДТП тілесних ушкоджень чи будь-яких інших розладів здоров`я. З урахуванням того, що при розгляді справи встановлено склад цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди спричиненої позивачу, що з урахуванням обставин її заподіяння, пошкодження майна позивача та виходячи із засад розумності, виваженості, співмірності та справедливості суд оцінює у 10 000 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та наявність підстав стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 115 415,77 грн., витрат на транспортні послуги у розмірі 3 040 грн., витрат на послугу з дефектовки автомобіля у розмірі 7 500 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., що в загальному становить 135 955,77 грн. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 359,56 грн. судових витрат (135 955,77 грн. х 2 820,31 грн. : 282 030,92 грн.).

Outcome: partial