Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

16.04.2024 р. [PERSON] , з урахуванням уточнених позовних вимог, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, у якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 150000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що протягом близько трьох попередніх місяців відповідач інтенсивно розповсюджував в інтернет-мережі (фейсбук) інформацію неправдивого характеру в цинічній формі, з ненормативною лексикою та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Так, за доводами позивача, відповідач у принизливій формі вказував, що [PERSON] , спекулює товарами на місцевому ринку, обманює громадян. Цими діями відповідач принижує честь і гідність позивача та його ділову репутацію як ФОП. Також відповідач аналогічно висловлювався в адресу дружини позивача та його дитини. Справу передано головуючому судді 16.04.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суд Чернігівської області від 03.05.2024 р. позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю заяви вимогам статей 175, 177 ЦПК України. 15.05.2024 р. від позивача надійшла уточнена позовна заява, зареєстрована за вх. № 1821/24. 21.05.2024 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Ріпкинського районного суд Чернігівської області від 27.05.2024 р., позовну заяву залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору. 05.06.2024 р. від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору, зареєстрована за вх. № 2113/24. Ухвалою Ріпкинського районного суд Чернігівської області від 06.06.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовчого судове засідання на 03.07.2024 р. 27.06.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зареєстрований за вх. № 2491/24, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у зв`язку з недоведеністю. Відповідач наголошує, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Наголошує, що позивачем не зазначену, яку ж саме недостовірну інформацію було поширено відповідачем і взагалі не надано жодних доказів поширення будь-якої інформації, будь-яким способом, бодай одній особі обмежившись лише зазначенням, що докази знаходяться в матеріалах справи №743/533/24. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03.07.2024 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, клопотання представника відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 25.07.2024 р. Ухвалою Ріпкинського\~районного\~суду\~Чернігівської області\~від 25.07.2024 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, оголошено перерву у судовому засіданні з метою надання позивачеві часу для отримання доказів, до 15.08.2024 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.08.2024 р., підготовче судове засідання відкладено до 05.09.2024 р. Ухвалою Ріпкинського\~районного\~суду\~Чернігівської області\~від 05.09.2024 р., постановленою без оформлення окремим документом, відкладено підготовче засідання до 03.10.2024 р. 03.10.2024 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в іншому провадженні. Ухвалою Ріпкинського\~районного\~суду\~Чернігівської області\~від 29.10.2024 р., постановленою без оформлення окремим документом, клопотання представника відповідача задоволено, відкладено підготовче засідання до 26.11.2024 р. 26.11.2024 р. справу знято з розгляду у зв`язку з участю головуючого судді в онлайн-підготовці при Національній школі суддів України. 12.12.2024 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 30.12.2024 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 12.02.2025 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в іншому провадженні. 14.03.2025 р. справу знято з розгляду у зв`язку з відсутністю інтернет зв`язку в приміщенні суду. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27.03.2025 р., постановленої без оформлення окремим документом, клопотання представника відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 11.04.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.04.2025 р., закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.04.2025 р. 25.04.2025 р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, зареєстроване за вх. № ЕП-538/25-Вх. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30.04.2025 р., постановленої без оформлення окремим документом, клопотання представника відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 16.05.2025 р. 16.05.2025 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в іншому провадженні. 04.06.2025 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в іншому провадженні. 10.07.2025 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді в іншому провадженні. 13.08.2025 р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, зареєстроване за вх. № ЕП-941/25. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.08.2025 р., постановленої без оформлення окремим документом, клопотання представника відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 03.09.2025 р. 03.09.2025 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 22.09.2025 р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, зареєстроване за вх. № ЕП-1090/25-Вх. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22.09.2025 р., постановленої без оформлення окремим документом, клопотання представника відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 16.10.2025 р. 09.10.2025 р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, зареєстроване за вх. № ЕП-1163/25. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 16.10.2025 р., постановленої без оформлення окремим документом, клопотання представника відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 22.10.2025 р. 20.10.2025 р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, зареєстроване за вх. № ЕП-1198/25. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22.10.2025 р., постановленої без оформлення окремим документом, клопотання представника відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 18.11.2025 р. 17.11.2025 р. від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, зареєстроване за вх. № ЕП-1335/25-Вх. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18.11.2025 р., постановленої без оформлення окремим документом, клопотання представника відповідача задоволено, розгляд справи відкладено на 01.12.2025 р. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд зважає на таке. Як вбачається зі скриншотів з соціального профілю відповідача у мережі «Facebook», на них відображені публікації, що містять висловлювання щодо особи, іменованої [PERSON] , наступного змісту: давав «упирю в погонах» не одну десятку тисяч доларів, щоб його не мобілізували; торгаш і спекулянт; хитрожопий; думав про те, що якщо він вчинить дію, що характеризує задоволення статевої потреби у неприродній спосіб особі, від якої хоче отримати вигоду, та дасть мішок грошей, то ділу кінець; «ухилянт»; дебіл; на п`яну голову зроблений; не знає української мови; щелепа не так стоїть. На одному зі скриншотів відображено коментар користувача « [PERSON] » де зазначено: « [INFO] , який дурить людей. Також цей дебіл насміхається над молодими хлопцями з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та інших сіл навколо Ріпок, які загинули в боротьбі з проклятими кацапами. Також, цей придурок сєдов роман, ображає учасників бойових дій та ветеранів рос-укр війни яким пощастило вижити…Я [PERSON] написав на сєдова романа заяву в прокуратуру м. Чернігова…Давайте не закривати на це очі і зробимо Ріпкинського придурка сєдова романа відомим». До коментаря додано фото відповідної заяви з рукописним текстом, а також фото листа Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону, що направлений до відома [PERSON] . Також наявні скріншоти, де відображені коментарі з закликами не купувати товари у позивача, а саме: «Какого ***, ви у гавна, купуєте його хлам та трипер??? Якби у сєдова на ринку ніхто нічого не купляв, ігнорував його, то його б вже там і не було б!!! Невже в Ріпках немає будівельних та інших магазинів з різними залізяками??? Так там вас нормально обслужать і т. д. Висновки робіть самі, продовжуйте і далі збагачувати ріпкинського ідіота та спекулянта сєдова роміка…». Листом від 22.02.2024 р. відділення поліції № 2 (смт Ріпки) Чернігівського РУП ГУ НП України в Чернігівській області № 1147124/48.2/2024 повідомило позивача, що за результатами перевірки встановлено, що в діях [PERSON] можуть вбачатися ознаки порушення Цивільного кодексу України. Крім того, відповідачем до відзиву долучено копію листа відділення поліції № 2 (смт Ріпки) Чернігівського РУП ГУ НП України в Чернігівській області № 5960124/48.2/2023 від 18.12.2023., адресованого [PERSON] , зі змісту якого вбачається, що органом поліції було зареєстровано заяву адресата щодо протиправних дій [PERSON] та було прийнято рішення про припинення перевірки, так як в його діях відсутні ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення, а неодноразові конфлікти між заявником та [PERSON] виникають через існуючі неприязні відносини. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Відповідно до статей 3, 28, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Статтею 201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація. Статтею 269 ЦК України передбачено, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, що вони є недоторканими і що фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 270 ЦК України закріплено, відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі. У статті 299 ЦК України вказано, що фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації і може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Також статтею 302 ЦК України визначено обов`язок фізичної особи, яка поширює інформацію, переконатися у її достовірності. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про інформацію», основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. В абзаці 1 пункті 15 Постанови Пленуму ВСУ від 27 лютого 2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Обставини щодо поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб, а також те, що поширена інформація стосується позивача є очевидними, оскільки публікації та коментарі були розміщенні в соціальній мережі. Під коментарями містяться позначки реакцій користувачів соціальної мережі, а також відповіді інших користувачів на розміщені коментарі. Також сам факт надання позивачем відповідних скриншотів, підтверджує факт, що принаймні сам позивач ознайомився з відповідними матеріалами. Проте, суд звертає увагу, що оприлюднена інформація містить в собі як фактичні твердження так і оціночні судження. Адже фактичне твердження це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежно від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена або встановлена судом. Судження це те ж саме, що й думка, висловлювання. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. На цьому неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема у постанові від 22.11.2021 р. у справі № 761/32924/19-ц. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Українська Прес-Група проти України" зазначає: "У своїй практиці суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав і основних свобод людини". Таким чином, враховуючи висновок Європейського суду з прав людини, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав. В свою чергу, інформацію про ухилення від військової служби, в тому числі шляхом надання хабаря: «не одну десятку тисяч доларів, давав рома сєдов, цьому упирю в погонах, щоб його не мобілізували…», спекуляцію товарами можна перевірити на достовірність інформація вважатиметься правдивою при наявності відносно позивача обвинувального вироку, що набрав законної сили. Більше того, відомості про начебто ймовірне вчинення кримінального правопорушення не мають бути оголошеними навіть правоохоронними органами до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким такі відомості будуть підтверджені. Поширені висловлювання стосуються безпосередньо позивача, містять принизливі та образливі вирази, які виходять за межі допустимої критики та спрямовані на формування негативного уявлення про нього, як про особу та підприємця. Факт доведення такої інформації до невизначеного кола осіб підтверджується розміщенням її у загальнодоступному середовищі у соціальній мережі, де під відповідними дописами наявні реакції користувачів та відповіді інших осіб, що свідчить про її сприйняття та обговорення. Також, суд приходить до висновку, що поширення недостовірної інформації завдало шкоди діловій репутації позивача, оскільки у публікаціях та коментарях містяться звинувачення у протиправній та неетичній поведінці («думав про те, що якщо він вчинить дію, що характеризує задоволення статевої потреби у неприродній спосіб особі, від якої хоче отримати вигоду, та дасть мішок грошей, то ділу кінець»), які не підтверджені жодними доказами, а поширення таких відомостей у соціальній мережі, з огляду на те, що позивач здійснює підприємницьку діяльність у невеликому селищі, де його особа є добре відомою місцевим жителям та покупцям ринку, цілком може негативно вплинути на ставлення до нього з боку громади, та створити перешкоди для ведення господарської діяльності. Окремо суд звертає увагу, що розміщенні публікації містять заклики не купувати товари саме у позивача, що у поєднанні з поширенням недостовірних відомостей свідчить про наявність негативного впливу на його ділову репутацію та підтверджує обґрунтованість вимог про захист честі, гідності та ділової репутації. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо або опосередковано порушує їхні немайнові права. Пунктом 15 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В п. 19 вказаної постанови зазначено, що не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідної дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Відповідно до частин 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відтак суд не надає оцінку висловлюванням відповідача на кшталт: дурак; хитрожопий; не знає української мови; щелепа не так стоїть, оскільки вважає їх оціночними судженнями відповідача. При цьому, суд критично оцінює позицію відповідача про його непричетність до описаних публікацій, позаяк жодних доказів цій позиції матеріали справи не містять, а під розміщеними публікаціями наявні фото рукописного тексту заяви та листа Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони центрального регіону, що направлений до відома саме Михайлу Іневичу. Окремо суд звертає увагу на ту обставину, що Ріпкинським районним судом Чернігівської області розглянуто справа № 743/533/24 за позовом [PERSON] про захист честі гідності та ділової репутації, що стосується тих же подій. Рішенням від 07.05.2025 р. позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі\~1000,\~00\~гривень. Рішення суду набрало законної сили 14.07.2025 р. У ході розгляду цієї справи судом установлено, що спірні публікації були розміщені на сторінці відповідача, а також надано правову оцінку щодо їх авторства. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також, суд критично оцінює доводи відповідача щодо наявності підстав вважати належним відповідачем у даній справі власника соціальної мережі. Згідно з усталеною позицією Верховного Суду, наведеною зокрема у постановах від 13.02.2019 р. у справі № 439/1469/15-ц, від 17.04.2018 р. у справі № 523/9076/16-ц, якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Судом достеменно встановлено, що спірні публікації були розміщені не на анонімному ресурсі, а безпосередньо в акаунті відповідача в соціальній мережі «Facebook», що підтверджує його пряме відношення до поширення інформації та обґрунтовує його участь у справі як належного відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, на переконання суду, будь-яке принизливе висловлювання, незалежно від форми та способу його поширення, неминуче впливає на психічний стан особи, викликаючи емоційні страждання, відчуття несправедливості чи соціального осуду, що, у свою чергу, створює підстави для стягнення моральної шкоди відповідно до положень статей 23 та 280 Цивільного кодексу України. Виходячи з вищевикладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача. Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд зважає на таке: 1) у матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження зовнішніх проявів моральних страждань позивача, що могло продемонструвати їх вплив на звичний спосіб життя та засвідчити глибину страждань (медичні висновки щодо погіршення стану фізичного та/або психічного здоров`я тощо); 2) образливі висловлювання мали місце у соціальній мережі без широкого медійного резонансу; 3) позивач здійснює підприємницьку діяльність у невеликому селищі, де його особа є добре відомою місцевим жителям та покупцям ринку; 4) здійснення підприємницької діяльності є основним джерелом доходу позивача. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про необхідність призначення на користь позивача компенсації, якою, між тим, визнаватиметься сам факт порушення та здійснюватиметься матеріальний вплив на поведінку відповідача. Задоволення позовних вимог у розмірі 20000, 00 грн суд вважає справедливим відшкодуванням без надмірного впливу на майновий стан відповідача. А відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягають також понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial