Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (надалі - позивач, новий кредитор) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 23.02.2024 року уклав договір кредитної лінії №00-9636931(надалі - кредитний договір) з Товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» (надалі - кредитор 1). Кредитор 1 надав кредитні кошти в строки та на умовах, передбачені цим договором. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання, визначені кредитним договором, не виконує, що є підставою для стягнення заборгованості. При цьому, кредитор 1 відступив право вимоги за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ`ОНЛАЙН ФІНАНС» ( надалі - 2), яке, в свою чергу, відчужило право вимоги за кредитним договором відповідача позивачу . Також просить стягнути судові витрати. 21 жовтня 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження. За клопотанням позивача витребував від АТ`УНІВЕРСАЛ БАНК» фінансові та інші документи, які мають значення для правильного вирішення справи. 24 жовтня 2025 року АТ» УНІВЕРСАЛ БАНК» виконав вимогу суду та надав витребувані документи. Судове засідання, призначене на 14 листопада 2025 рік, суд відкладав на 02 грудня 2025 року, оскільки це була перша неявка відповідача. 04 листопада відповідач звернувся до суду про ознайомлення з матеріалами прави. Будь-яких контактів не повідомив. До суду для ознайомлення із справою так і не з`явився. В судове засідання, призначене на 02 грудня 2025 року, сторони не з`явилися. Явка учасників справи не визнавалась обов`яковою. Позивач та його представник повідомлені про дату та час судового засідання через електронний суд. В прохальній частині позовної заяви (п.4) міститься клопотання про проведення розгляду справи за відсутності позивача та згода на ухвалення заочного рішення. Відповідач отримав судову повістку про виклик до суду 08.11.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №R067023008812. Суд вважає, що для забезпечення участі сторін в розгляді справи вжито всі можливі засоби, однак, в судове засідання вони не з`явилася. Враховуючи, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи суд на підставі частини другої статті 247 ЦПК не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 23.02.2024 року кредитор 1 та відповідач уклали кредитний договір у вигляді електронного договору ( розділ 2 ). Згідно з п.1.1 кредитного договору, кредитор 1 зобов`язвся позичальнику кредит у національній валюті у вигляді Кредитної лінії на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума ліміту кредитної лінії (Сума кредиту) складає: 5000 гривень. Мета отримання Кредиту): на споживчі потреби. ( п.1.2.) Строк дії кредитної лінії (Строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит кредитору (дата повернення кредиту) «17» лютого 2025р. ( п.1.3.) Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в Періодичну дату оплати процентів, а саме: на «19» березня 2024р., та на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом Строку дії кредитної лінії (Строку кредитування). ( п.1.4.). Стандартна процента ставка складає 2,47 % від суми Кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору ( п. 1.4.1). За надання Кредиту, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитору одноразово комісію у розмірі 10,00% від суми Кредиту, що складає: 500.00 грн. Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю комісію за надання кредиту у останній день повного погашення Кредиту ( п. 1.5.,1.5.1.). Кредитор зобов`язався надати кредит у дату надання/видачі Кредиту: "23"лютого 2024 р. Сума Кредиту перераховується Кредитором в сумі 5000 грн. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] ( п. 2.8.). В п.7.20 встановлений графік платежів. Міститься відмітка про те, що сплата процентів здійснюється кожні 25 днів. Дата повернення кредиту - 17.02.2025 року. Кредитор 1 підписав договір за допомогою кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом (одноразовим ідентифікатором 98054) 23.02.2024 року. Одноразовий ідентифікатор був надісланий на номер моб.телефону [NUMBER] 23.02.2024 року кредитор 1 перерахував кошти в сумі 5000,00 грн відповідачу на його картковий рахунок [NUMBER] , що підтверджується рухом коштів по картці [NUMBER] за 23.02.2024 рік, наданої АТ`УНІВЕРСАЛ БАНК». АТ`УНІВЕРСАЛ БАНК» підтвердило, що на ім`я відповідача емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 23.02.2022 року зараховано кошти в сумі 5000,00 грн. Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону відповідача, що підтверджується листом від 24.10.2025 року БТ/Е-16327. Заборгованість за кредитним договором, яка розрахована кредитором 1 станом на 17.12.2024 рік, становить 42426,50 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 5000,00 грн., по процентам - 36926,50 грн. та по комісії - 500,00 грн. 17 грудня 2024 року кредитор 1 та кредитор 2 уклали договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого кредитор 1 відступив кредитору 2 права вимоги, які зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги ( в тому числі і за кредитним договором, стягнення заборгованості за яким є предметом розгляду у цій справі), а кредитор 2 їх прийняв за плату, на умовах визначених цим договором, що підтверджується копіями договору факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 року, платіжними інструкціями № 335 від 26.12.2024 року, №342 від 27.12.2024 року, № 358 від 06.01.2025 року, акта прийому передачі реєстру боржників від 17.12.2024 року, витягу з реєстру боржників від 17.12.2024 року. У витягу з реєстру боржників зазначено, що заборгованість,яка відступлена кредитору становить 42426,50 грн, з яких - заборгованість по тілу кредиту - 5500,00 грн. та по процентам - 36926,50 грн. 02.06.2025 року кредитор 2 та позивач уклали договір факторингу № 02/06/25-E, відповідно до умов якого кредитор 2 відступив позивачу права вимоги ( в тому числі і за кредитним договором, стягнення заборгованості за яким є предметом розгляду у цій справі), які зазначені у відповідному акті прийому-передачі Реєстру боржників, а позивач їх прийняв за плату, на умовах визначених цим договором, що підтверджується копіями договору факторингу № 02/06/25-E від 02.06.2025 року, платіжною інструкціею № 370 від 30.09.2025 року, акта прийому передачі реєстру боржників від 02.06.2025 року, витягу з реєстру боржників від 02.06.2025 року. Відповідно до копії реєстру боржників від 02.06.2025 року, позивач набув право вимоги до відповідача. Право вимоги складає 42426,50 грн, з яких - заборгованість по тілу кредиту - 5500,00 грн. та по процентам - 36926,50 грн. . Копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що новий кредитор є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та має право на надання послуг з кредитування та інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення). Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі споживчого кредиту, що врегульовано статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК) із врахуванням Закону України »Про споживче кредитування». Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням та абзацу другого частини другої статті 639 ЦК. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України. Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530 , 610, 611 ЦК. Кредитор 1 виконав належним чином взятий на себе обов`язок надати кредит в сумі в сумі 5000,00 грн, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку № [NUMBER] за 23.02.2024 рік, наданої АТ`УНІВЕРСАЛ БАНК» У порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від належного виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. В силу статей 512, 1077, 1078 ЦК позивач в законному порядку набув право вимоги за кредитним договором до відповідача. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази в частині, що підтверджують існування зобов`язальних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача суд визнає належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують існування договірних правовідносин між сторонами та неналежну поведінку відповідача. Однак надані позивачем докази не підтверджують заявлену до стягнення суму заборгованості. Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК. Суд не погоджується із розрахованою сумую заборгованості по тілу кредиту, оскільки встановлено, що сума виданого кредиту становить 5000,00 грн, а заявлена до стягнення сума в розмірі 5 500,00 грн нічим не підтверджена. Тому до задоволення по тілу кредиту підлягає сума в розмірі 5000,00 грн. Суд не погоджується із розрахованою сумую заборгованості по процентам. Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року внесено зміни до Закону України »Про споживче кредитування». Цей закон набув чинності 24.12.2023 року. Зокрема, ст. 8 доповнено частиною 5 такого змісту: максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. А Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. З врахуванням цих змін з 24.12.2023 року до 22.04.2024 року максимальний розмір денної процентної ставки становить 2,5 %, з 23.04.2024 року до 20.08.2024 року - 1,5 %, а з 21.08.2024 року - 1%. Ці зміни є чіткими та розумно передбачуваними. У цій справі суд встановив, що кредитний договір укладений 23.02.2024 року, вже за чинності Закону України № 3498-IX, а відсоткова ставка становила 2,47% і після 22.04.2024 року. Суд розуміє, що відсоткова (процентна) ставка за кредитом не є тотожною денній процентній ставці. Процентна ставка - це плата за користування чужими грошовими коштами, її розмір встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства ( ст. 536 ЦК). Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту ( п.1-2 ст.1 Закону України »Про споживче кредитування»), її розмір розраховується за формулою, зазначену в ч.4 ст. 8 Закону України »Про споживче кредитування». Якщо ж загальні витрати за кредитом складаються лише з процентів, то розмір процентної ставки за день відповідає розміру денної процентної ставки. Процентна ставка 2,47% в день за користування кредитом після 22.04.2024 року призводить до виходу за межі максимальної денної процентної ставки, передбаченої п.17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України »Про споживче кредитування». Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України »Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. А тому суд вважає, що стягненню підлягають проценти за користування тілом кредиту з 23.02.2024 року ( дата виникнення заборгованості по процентам) до 22.04.2024 року (включно) ( кінцева дата коли була допустима відсоткова ставка 2,47% відповідно до Закону України № 3498-IX). Суд вважає, що не може стягувати проценти за період з 23.04.2024 року до 17.12.2024 року (включно) так як вони нараховані за процентною ставкою, при застосуванні якої денна процентна ставка виходить за межі максимальної ставки передбаченої п.17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України »Про споживче кредитування», самостійно змінювати умови кредитного договору не входить до повноважень суду, а кредитор 1 не подбав про приведення умов договору до вимог Закону України № 3498-IX. Позивач, придбаваючи право грошової вимоги за кредитним договором, як професійний учасник ринку фінансових послуг не міг не розуміти які ризики несе придбання прав вимоги за договорами в сфері споживчого кредитування, розмір процентної ставки за якими в перехідний період призводить до витрат, які виходять за межі максимальної денної ставки передбаченої п.17 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України »Про споживче кредитування». Тому стягненню підлягають проценти, нараховані за процентною ставкою 2,47 % в день за строк кредитування з 23.02.2024 року (дати видачі кредиту) до 22.04.2024 року (дати, коли розмір процентів не виходив за межі максимальної денної процентної ставки) ( 61 день) : 5000,00грн х 2,47%/100%=123,50 грн - сума процентів за 1 день. 123,50 грн х 61 дні=7 533,50 грн. Враховуючи, наведені розрахунки, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 12 533,50 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000,00 грн та по нарахованих процентах за період з 23.02.2024 року до 22.04.2024 року в розмірі 7533,50 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено 2 422,40 грн. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів від 17.10.2025 року Крім цього, представник позивача просить суд стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано договір №20/08/25-01 про надання правничої допомоги від 20.08.2025 року, додаткової угоди № 25771114729 від 11.09.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 року. Відповідач не подавав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Здійснивши аналіз та оцінку наданих доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд виснує про доведеність факту надання позивачеві професійної правничої допомоги на суму 7000,00 грн. Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 12 533,50 грн., що становить 29,54 % від заявленого розміру (12533,50 грн./42426,50 грн Х 100%), а тому судовий збір та витрати на правову допомогу потрібно покласти на відповідача у пропорційному розмірі: 715,58 грн. - судовий збір та 2067,80 грн. - витрати на правничу допомогу.

Outcome: partial