Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

30 липня 2025 року позивачка [PERSON] через свого представника звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 04 липня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого у них народилась двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2019 року у справі №161/18167/19 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2019 року у справі № 161/1195/20 стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) на двох дітей, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред?явлення позову 22 січня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. У подальшому позивачка звернулась в Луцький міськрайонний суд Волинської області із заявою про видачу виконавчого листа. 14 вересня 2020 року позивачкою у Луцькому міськрайонному суді Волинської області було отримано виконавчий лист №1247 та передано на виконання до Луцького районного відділу ДВС. 15 вересня 2020 року державним виконавцем Луцького районного відділу ДВС винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №63037507 про стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 20 вересня 2021 року одна дитина, на яку стягувались аліменти - [PERSON] , [INFO] , померла. Зазначає, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Після досягнення повноліття найстаршою дитиною аліменти будуть стягуватись за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Вказує, що рішенням суду аліменти стягувались із відповідача на користь позивачки у розмірі 1/3 від всіх видів доходів, починаючи від дня пред?явлення позову 22 січня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Після смерті однієї дитини згідно вказаного рішення суду позивачка могла претендувати на частку за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка померла, а саме на 1/6 частку від всіх видів доходу відповідача, що є нижчим від гарантованого розмірі аліментів відповідно до Сімейного кодексу України, а саме від всіх видів доходів (ч. 5 ст. 183 СК України). Зазначає, що за період перебування виконавчого листа на виконанні у позивачки змінились обставини за яких існує необхідність збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , зокрема: у березні 2024 року у [PERSON] було діагностовано хворобу - вроджена вада серця. Вторинний дефект міжпередсердної перетинки, дефект венозного синуса. Частковий аномальний дренаж легеневих вен. Помірна дилатація правих відділів. В подальшому дитині було рекомендовано курс лікування відповідно до форми індивідуальної програми реабілітації дитини інваліда до 22 жовтня 2026 року. 28 жовтня 2024 року [PERSON] разом із позивачкою перебував на виїзній консультації у м. Київ в Державній установі «Інститут серця Міністерства охорони здоров?я України» та відповідно до Консультативного висновку дитині рекомендовано провести операцію, а саме: планова хірургічна корекція вади. Зазначає, що на лікування дитини позивачкою витрачаються значні кошти, це крім тих які необхідні матері на матеріальне забезпечення дитини, навчання, та гармонійний розвиток. З огляду на наведене просить суд змінити розмір стягнення аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2020 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня смерті [PERSON] , а саме з 17 вересня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. 23 вересня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову зазначає, що позивачка отримує аліменти на сина у розмірі від всіх видів доходу відповідача. Так, у Луцькому ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУМЮ відкрите ВП №63037507. Позивачка достеменно знала про те, що вона несвоєчасно подала до Луцького ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУМЮ інформацію про смерть старшої дочки, що стало підставою для неправильного (завищеного) нарахування державним виконавцями розміру аліментів, які стягувалися з відповідача. Відповідач майже постійно проходить лікування, як наслідок військової служби. Ті аліменти, що отримує позивачка, є тією частиною заробітку, яку відповідач може надати для забезпечення сина. Лікування відповідача є постійним, тривалим і на нього він витрачає значні кошти. Разом з тим, позивачка не надала доказів того, що тих коштів, які вона отримала шляхом обману та після їх перерахунку недостатньо для отримання сина. На підставі наведеного, у задоволенні позову просить відмовити. У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити із підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2001 року, за час якого у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 грудня 2019 року у справі №161/18167/19 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2019 року у справі № 161/1195/20 стягнуто із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) на двох дітей, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред?явлення позову 22 січня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вищевказаного рішення суду 14 вересня 2020 року видано виконавчий лист №1247. 15 вересня 2020 року державним виконавцем Луцького районного відділу ДВС винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №63037507 про стягнення із [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. [INFO] спільна дочка сторін - [PERSON] , [INFO] , померла. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Як встановлено судом, малолітній [PERSON] , [INFO] , продовжує проживати разом зі своєю матір`ю позивачкою [PERSON] . У березні 2024 року у [PERSON] діагностовано хворобу - вроджена вада серця. Вторинний дефект міжпередсердної перетинки, дефект венозного синуса. Частковий аномальний дренаж легеневих вен. Помірна дилатація правих відділів. Вказана обставина підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №5932/24 від 06 вересня 2024 року, що видана Державною установою «Інститут серця Міністерства охорони здоров?я України». В подальшому дитині було рекомендовано курс лікування відповідно до форми індивідуальної програми реабілітації дитини інваліда до 22 жовтня 2026 року. Відповідно до Консультативного висновку дитині рекомендовано провести операцію, а саме: планова хірургічна корекція вади. У позовній заяві представник позивача зазначає, що рішенням суду аліменти стягувались із відповідача на користь позивачки у розмірі 1/3 від всіх видів доходів. Після смерті однієї дитини згідно вказаного рішення суду позивачка могла претендувати на частку за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка померла, а саме на 1/6 частку від всіх видів доходу відповідача, що є нижчим від гарантованого розмірі аліментів відповідно до Сімейного кодексу України, а саме 1/4 від всіх видів доходів (ч. 5 ст. 183 СК України), а відтак просив стягувати з відповідача на користь позивача законодавчо орієнтовану частку аліментів в розмірі 1/4 його доходів. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною другою статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до положень ст.\~183\~СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина 1 ст.\~192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від\~15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Так, Верховний Суд України у своїй постанові від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13 висловив таку правову позицію: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки)». При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради України\~№789-ХІІ\~від 27.02.1991\~року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З матеріалів справи вбачається, що розмір витрат, необхідних на утримання дитини змінився. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, отримує стабільний дохід (є військовослужбовцем), інших осіб на утриманні не має. Відповідно до довідок про доходи, виданих Військовою частиною [NUMBER] , загальна сума доходу [PERSON] за період з 24 грудня 2024 року по 28 лютого 2025 року, за винятком аліментів становить 27851, 74 грн.; за період з березня 2025 року по травень 2025 року Стефанському нараховано 160835, 72 грн. З довідки про доходи, виданої 12 листопада 2025 року військовою частиною [NUMBER] , вбачається, що загальна сума доходу відповідача за період з 01 липня 2025 року по 31 жовтня 2025 року, за винятком аліментів, становить 84904, 88 грн. Доказів необхідності несення систематичних витрат на лікування, які значно погіршують матеріальне становище відповідача ним не надано. З урахуванням того, що відповідач працює, має підтверджений дохід, зміна розміру аліментів відповідає законодавчо орієнтованій частці, а також з врахуванням потреб неповнолітньої дитини, суд вважає вимоги позивачки обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стягнення аліментів на дитину в розмірі 1/4 частки доходу відповідача відповідатиме принципам розумності та справедливості і не становитиме для відповідача надмірного фінансового тягаря. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що у розглядуваному випадку існують усі передбачені законодавством підстави для зміни розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2020 року в цивільній справі № 161/1195/20. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (п. 23) відповідно до\~ст. 192 СК\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню саме з моменту набранням даним рішенням законної сили, а не з дати визначеної позивачкою, а тому відповідна вимога задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Оскільки, позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial