Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

10 червня 2025 року представник ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» - Маслюженко Микола Петрович звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Як вказує представник позивача, 15 липня 2019 року між відповідачем та ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» був укладений договір кредиту та страхування № Z06.00611.005481034 (далі Договір). Умовами Договору було передбачено, що банк надає позичальнику споживчий кредит на наступних умовах: розмір кредиту 72000,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 6246,58 грн; процента ставка 21,99% річних; строк кредитування 36 місяців, тобто до 15 липня 2022 року. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, установленому Договором. Однак [PERSON] у порушення умов кредитування не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 15 липня 2022 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 121035,04 грн, яка складається зі заборгованості за тілом кредиту 72000,00 грн та процентами 49035,04 грн. 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» був укладений договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого ТОВ «ФК «СОНАТІ» отримало право грошової вимоги до боржників, зокрема до відповідача. У подальшому 29 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу № 29/12-23, відповідно до якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» отримало право грошової вимоги до боржників, зокрема до [PERSON] . Посилаючись на вищевикладені обставини, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору 2422,00 грн, витрат на професійну правничу допомогу 7200,00 грн та на оплату послуг поштового зв`язку. 16 червня 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва постановлено передати на розгляд за підсудністю дану справу до Полтавського районного суду Полтавської області. 21 серпня 2025 року 2025 року ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області постановлено передати справу за підсудністю до Решетилівського районного суду Полтавської області. 10 вересня 2025 року справа надійшла до Решетилівського районного суду Полтавської області та була розподілена судді Зіненку Ю.В. Ухвалою судді від 19 вересня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 04 листопада 2025 року, 04 листопада 2025 року ухвалою суду продовжено строк розгляду справи по суті до 27 листопада 2025 року та відкладено судове засідання у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, 29 жовтня 2025 року до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 80-81). Судові повістки, направлені відповідачу за його зареєстрованою адресою місця проживання, повернулися до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 79, 91). Згідно з положеннями частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому з огляду на положення частини восьмої статті 128 ЦПК України відповідач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідача не надходило. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, за письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним суд вирішив проводити судове засідання, ураховуючи положення частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Фактичні обставини справи, установлені судом Судом установлено, що 15 липня 2019 року між АТ «Ідея Банк», ТОВ «Нью Файненс Сервіс» та [PERSON] був укладений договір кредиту та страхування № Z06.00611.005481034, який відповідач підписав власноручно (а.с. 39). Умовами Договору було передбачено, що банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 72000,00 грн на рахунок № [NUMBER] позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 6246,58 грн. Також Договором передбачені інші умови кредитування: процента ставка 21,99% змінювана, строк кредитування 36 місяців. Крім того, до позову було додано копію паспорта споживчого кредиту, який є додатком до Договору та яким визначені умови кредитування (а.с. 37). Даний документ підписаний [PERSON] . Також до позову додано копію Публічної пропозиції АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та копію договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 30-34), які не містять підписів [PERSON] . Згідно з копією випискою по рахунку [PERSON] за Договором 15 липня 2019 року відповідачу було надано кредит в сумі 72000,00 грн, з яких 65753,41 грн кредитні кошти та 6246,58 грн оплата страхової суми за Договором (а.с. 36). Вказана обставина також підтверджується копією ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту та копією ордеру-розпорядження № 2 про сплату страхового платежу (а.с. 40). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором у відповідача утворилась заборгованість в сумі 184862,68 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 72000,00 грн, процентами 49035,04 грн та комісією 63827,68 грн (а.с. 35). 16 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» укладено договір факторингу № 16/11-23 (а.с. 19-20). Права вимоги всі права грошової вимоги клієнта за первинними договорами до боржників щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли на підставі укладених між клієнтом та боржниками первинних договорів і підтверджені документацією, а також інші права вимоги за первинним договорами (розділ 1 Договору № 16/11-23). Згідно з пунктом 2.1. Договору № 16/11-23 за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу друкованого реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 16/11-23 ТОВ «ФК «СОНАТІ» отримало право грошової вимоги до [PERSON] за договором № Z06.00611.005481034\~від 15\~липня 2019\~року (а.с. 22). 29 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 29/12-23 (а.с. 17-18). Права вимоги всі права грошової вимоги клієнта за первинними договорами до боржників щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли на підставі укладених між первісним кредитором та боржниками первинних договорів і підтверджені документацією, а також інші права вимоги за первинним договорами (розділ 1 Договору № 29/12-23). Згідно з пунктом 2.1. Договору № 29/12-23 за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до витягу з витягу реєстру боржників, що є додатком до договору факторингу № 29/12-23 від 29 грудня 2023 року, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за договором № Z06.00611.005481034\~від 15\~липня 2019\~року (а.с. 21). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наявними у матеріалах справи. Так, підписання договору відповідачем підтверджується змістом договору, який містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача, серію та номер паспорта та дату його видачі, РНОКПП та адресу місця проживання Доказів підписання договору від імені відповідача іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачем суду не надано, доказів звернення з даного факту до правоохоронних органів також не надано. Отже, суд вважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення договору саме відповідачем. Крім того, позивачем доведено належними та достатніми доказами, а відповідачем не спростовано, що [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 72000,00 грн, у зв`язку із чим із [PERSON] необхідно стягнути на користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованість за тілом кредиту. Також сторонами були узгодженні істотні умови договору, зокрема процентна ставка. Згідно зі\~статтею 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Умовами Договору визначена процента ставка відповідачу у розмірі 21,99% річних. Із вказаною умовою [PERSON] погодився, про що свідчить його власноручний підпис на кредитному договорі. Однак, відповідач не виконував належним чином умови Договору, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Тому вимога про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 49035,04\~грн також підлягає до задоволення. Таким чином вимоги позовної заяви необхідно задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту та страхування № Z06.00611.005481034 від 15 липня 2019 року в сумі 121035,04 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 72000,00 грн та процентами 49035,04 грн. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції № 218 від 24 липня 2024 року установлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 23). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 51). Ураховуючи, що позовні вимоги суд задовольняє у повному обсязі з відповідача підлягають до стягнення судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу та оплату послуг поштового зв`язку, які понесла сторона позивача, слід зазначити наступне. Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем було подано копії: договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01 квітня 2024 року (далі Договір № 1/04) (а.с. 13); вартості послуг (прейскурант) від 01 квітня 2024 року (а.с. 14); реєстру боржників від 13 травня 2024 року (а.с. 21) та акта приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 2 від 10 червня 2024 року (а.с. 29). Відповідно до пункту 1.1. Договору № 1/04, укладеного між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», за цим договором клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується надавати йому на довгостроковій основі, відповідно до умов даного договору, правничу допомогу, у відповідності до завдання клієнта, а клієнт зі свого боку зобов`язується прийняти зазначені послуги і сплатити винагороду. Перелік боржників, щодо яких клієнтом доручається об`єднанню вчинення дій стосовно стягнення заборгованості, сума заборгованості та інші дані, необхідні для виконання умов цього договору, зазначають в реєстрі боржників (пункт 1.3. Договору № 1/04). Згідно з пунктом 3.2. Договору № 1/04 сума гонорару за надання послуг (виконання дій та заходів, визначених в пункті 1.2. цього Договору) по стягненню заборгованості з боржників, визначається виходячи із фактичного обсягу наданих послуг та вартості послуг (прейскуранту), зазначеного в додатку № 2 до цього договору, та зазначається об`єднанням в акті приймання-передачі наданих послуг. Підпунктом 3.4.4. Договору № 1/04 передбачено, що винагорода виплачується у національній грошовій одиниці України шляхом безготівкового перерахування клієнтом на поточний рахунок об`єднання, вказаний в договорі, протягом 60 календарних днів від дати підписання сторонами актів приймання-передачі наданих послуг та на підставі наданого об`єднанням рахунку. Згідно з копією реєстру боржників від 13 травня 2024 року, складеного між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», клієнт передав, а об`єднання отримало в роботу щодо боржника [PERSON] за кредитним договором № Z06.00611.005481034 від 15 липня 2019 року (а.с. 21). 10 червня 2024 року було складено акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги, який скріплений підписами ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та АО «Альянс ДЛС», яким підтверджується надання юридичних послуг щодо кредитного договору № Z06.00611.005481034 від 15 липня 2019 року (а.с. 29). Суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи\~незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18. Частиною четвертою\~статті 137\~ЦПК України\~передбачено,\~що розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із:\~1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг);\~2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вищевказаний висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначений у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Водночас суд вважає за необхідне зазначити наступне. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 17 листопада 2023 року у справі № 754/7992/20. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На думку суду, стягнення із відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 7200,00 грн не можна вважати пропорційним меті відшкодування таких витрат. Суд враховує\~завдання цивільного\~судочинства,\~особливості (категорію\~та складність)\~спору,\~значення його\~для сторін,\~те,\~щодана справа не є складною, по справі ухвалюється заочне рішення, судові засідання проводилися за відсутності сторін, позовна заява виконана у типовій формі для позовів про стягнення заборгованості, тому суд вважає, що вказана сума за надання правової допомоги є завищеною. Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що розмір витрат на\~\~ правничу допомогу позивача, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, необхідно зменшити до 5000,00 грн, що не становитиме надмірний тягар для нього. Щодо витрат на поштову кореспонденцію суд зазначає наступне. Положеннями частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (частина друга статті 140 ЦПК України). У позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача понесені витрати на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку. До позову було додано список згрупованих відправлень від 25 липня 2024 року, в якому під порядковим номером 8 зазначений [PERSON] , плата за пересилання становить 45,00 грн (а.с. 24-25). На підтвердження понесення вказаних витрат було додано фіскальний чек від 26 липня 2024 року (а.с. 24). Ураховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення витрат, пов`язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, у розмірі 45,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved