Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У березні 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути йому перешкоди у здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS] , шляхом скасування наявного щодо такого майна обтяження у вигляді заборони, зареєстрованого Першою київською державною нотаріальною конторою 08.06.2004 за № 25567, на підставі ухвали Подільського районного суду міста Києва 03.06.2004. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником частини квартири [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 08.04.2015. Інша частина квартири належить його сестрі - [PERSON] . Після звернення до нотаріуса позивачу стало відомо, що на належну йому на праві власності квартиру було накладено обтяження. Так, відповідно до інформаційної довідки на вказану квартиру накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно на підставі ухвали бн Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2004. У відомостях про власника майна вказана мати позивача - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, остання звернулася із запитом до Першої київської державної нотаріальної контори. У відповідь на вказаний запит було надано копію ухвали бн Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2004 відповідно до якої накладено заборону на здійснення дій, пов`язаних з відчуженням квартири [ADDRESS] (дарування, заповіт, купівля-продаж та ін.), а також на майно, що знаходиться в цій квартирі. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2025 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою суду від 04.05.2025 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків. 31.03.2025 на виконання вказаної ухвали представником позивача [PERSON] подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 01.04.2025 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву, а третій особі роз`яснено право подання письмових пояснень. 22.05.2025 від представника позивача надійшла заява щодо заміни відповідача, в якій він, посилаючись на процесуальну необхідність та постанову Верховного Суду від 30.04.2024 у справі №910/12404/21, вважав за необхідне залучити до участі у справі у якості відповідачів інших співвласників квартири - [PERSON] та [PERSON] . Також позивач просив змінити процесуальний статус Першої київської державної нотаріальної контори з відповідача на третю особу. Ухвалою суду від 22.05.2025 було задоволено заяву представника позивача та замінено відповідачів на [PERSON] та [PERSON] , а також залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Першу київську державну нотаріальну контору. 11.06.2025 від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій остання не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить здійснювати розгляд справи за її відсутності. 07.07.2025 надійшла аналогічна заява від відповідача [PERSON] . У судове засідання позивач та його представник не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він позовні вимоги підтримав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи за його відсутності. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] від 08.04.2015. Співвласником вказаної квартири є сестра позивача [PERSON] . Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власником квартири, на яку накладено арешт, зазанчено [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Як стверджує позивач, [PERSON] не була та не є власником арештованої квартири. У відповідь на запит до Першої київської державної нотаріальної контори було отримано копію ухвали бн Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2004, відповідно до якої накладено заборону на здійснення дій, пов`язаних з відчуженням квартири [ADDRESS] (дарування, заповіт, купіаля-продаж та ін.), а також на майно, що знаходиться в цій квартирі. При цьому сторонами у справі, в межах якої було постановлено вказану ухвалу, були [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (стаття 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Ураховуючи встановлені судом обставини та норми права, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим порушене право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом скасування обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved