Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівський квартал» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві просив суд: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський квартал» заборгованість за внески на утримання будинку та прибудинкової території в загальному розмірі 35 310,56 грн., з яких: 30457,58 грн. - основний борг; 3 045,75 грн. - 10 % штрафу; інфляційне збільшення - 1 413,33 грн., 3% річних - 393,90 грн., а також судові витрати, що складаються з судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Львівський квартал» обслуговує житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який знаходиться на балансі ПП «ЖБК «PIEЛ» та був переданий на управління та обслуговування ТОВ «Львівський квартал». Позивач виконує роботи із утримання, обслуговування і ремонт зазначеного будинку та прибудинкової території і при цьому несе витрати, пов`язані з утриманням житла. 22 жовтня 2021 року був укладений договір № 738 з фізичною особою [PERSON] про надання послуг з утримання будинку [ADDRESS] та прибудинкової території по [ADDRESS] . Позивачем (ТОВ «Львівський квартал») виставляються рахунки, але відповідач не сплачує платежі за утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим, виникла заборгованість у розмірі 30 457, 58 грн. за даними бухгалтерського обліку. Враховуючи, що [PERSON] свої зобов`язання не виконує, представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Провадження в даній справі відкрито 13.11.2025, вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівський квартал» повідомлялось належним чином про час та дату проведення судового засідання, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представика. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про його проведення, правом на відзив не скористалась, заяв та клопотань від неї в адресу суду не надходило. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази наявні в матеріалах справи та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівський квартал» обслуговує житловий будинок [ADDRESS] , який знаходиться на балансі Приватного підприємства «Житлово будівельна компанія «PIEЛ» та був переданий на управління та обслуговування Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський квартал»», відповідно до Акту передачі-приймання. Позивач виконує роботи із утримання, обслуговування і ремонт зазначеного будинку та прибудинкової території і при цьому несе витрати, пов`язані з утриманням житла. 22 жовтня 2021 року був укладений договір № 738 з фізичною особою [PERSON] про надання послуг з утримання будинку [ADDRESS] та прибудинкової території по [ADDRESS] . Відповідно до п. 1 предмету договору позивач надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а відповідач взяв на себе зобов`язання вносити своєчасно оплату відповідно до встановленого тарифу в строки та на умовах, передбаченим Договором. Також, п. 2.1 Договору, розмір щомісячної плати за надані послуги розраховується виходячи із тарифу за кв.м загальної площі та зазначається в рахунках на оплату послуг. Сторони погодили перелік та вартість послуг, відповідно до Додатку № 1 до Договору та визначили тариф у розмірі 13, 9 грн. за 1 кв.м. Згідно з п. 2.2 вказаного Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідно до п. 2.4 виконавець зобов`язаний не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, надавати споживачеві рахунки за відповідний розрахунковий місяць. Згідно п. 4.3. у випадку недотримання Споживачем, строків оплати послуг, Споживач зобов`язується виплатити на користь Виконавця пеню у розмірі 0, 1 відсотка від грошового зобов`язання з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 10 відсотків від невиплачених сум. У разі несплати за надані Виконавцем послуги (незалежно від причин несплати) на протязі 3-х місяців Виконавець має право призупинити надання послуг. Відповідно пункту 4.5. відшкодування Сторонами заподіяного збитку і виплата неустойки відповідно до умов даного розділу Договору не звільняє Сторони від подальшого виконання зобов`язань за цим Договором. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Умовами п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. При цьому, вимогами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності з ч. 3 ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оплати житлово-комунальних послуг, згідно з яким споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним дод укладення відповідного договору. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово -комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі 36-2951 цс 15, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3 840/15-ц (провадження №14-280цс18). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно довідки ТОВ «Львівський квартал» 01/08 від 19.08.2025, яка видана [PERSON] , власниці квартири [ADDRESS] , станом на 19.08.2025 в останньої наявна заборгованість на суму 30 457,58 грн. Як вбачається із розрахунку позивача, заборгованість відповідача за житлово-комунальні послуги, які надані за адресою: [ADDRESS] складає: основний борг - 30 457, 58 грн., 3% річних - 393,90, 54 грн. та індекс інфляції - 1 413,33 грн., а також 10% штрафу - 3 045,75, 60 грн., що загалом становить 35 310,56 грн. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. [PERSON] процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, не скористався, хоча була повідомлений про розгляд справи, та можливість подати свої заперечення стосовно позову, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. Оскільки судом було встановлено, що позивач забезпечує обслуговування та надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій, зокрема, будинку за адресою: [ADDRESS] , в тому числі за договором з відповідачкою, при цьому, остання зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг у встановлені строки не виконує, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівський квартал» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved