Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Представник позивача Клібанська А.І. , яка представляє інтереси позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей Уманської міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] , [INFO] , яка досягла 14 років, 03.04.2025 року звернулась до органу опіки і піклування Уманської міської ради із заявою про позбавлення батьківських прав своєї рідної мами, яка не виконує своїх батьківських обов`язків. Її батьки, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, однак спільне життя не склалося, а тому рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11.12.2023 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розлучення позивач залишилась проживати з матір`ю, так як батько дитини [PERSON] знаходиться в районі бойових дій, однак сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 всіх видів заробітку щомісячно. Мати [PERSON] зловживає алкогольними напоями, витрачала кошти, які були передбачені для доньки, на свої потреби, не готувала їжу і перейшла проживати до свого співмешканця, який проживав по сусідству. Позивач залишилась одна, мати перестала цікавитись донькою, дитина вимушена була перейти проживати в сім`ю старшого брата - [PERSON] .. Таким чином позивач не може проживати разом з матір`ю через злісне невиконання батьківських обов`язків з її сторони. Тому на даний час постало питання про позбавлення батьківських прав матері [PERSON] та визначення місця проживання дитини з батьком, аби він займався належним вихованням малолітньої доньки - [PERSON] із сумісним проживанням у власному будинку в [ADDRESS] . За період із 24 лютого 2022 року [PERSON] вдалося побувати в короткостроковій відпустці в зв`язку з сімейними обставинами лише 2 рази по 10 діб. За ці короткострокові відпустки [PERSON] вдалося влаштувати тимчасово свою малолітню доньку в сім`ю до старшого сина, [PERSON] .. В даний час [PERSON] , як військовослужбовець, відкомандирований в район бойових дій. Таким чином, на сьогоднішній день, займатися вихованням та опікою малолітньої [PERSON] немає кому, окрім батька, який хоча і матеріально забезпечує доньку, але вона потребує постійної опіки та піклування. Тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , 1982 року народження, щодо її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та визначити місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] 17.09.2025 на адресу суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Клібанської А.І. надійшла заява про залишення без розгляду позовної вимоги щодо визначення місця проживання дитини. 17.09.2025 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області вимогу [PERSON] про визначення місця поживання дитини залишено без розгляду. 17.09.2025 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] - адвокат Клібанська А.І. в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовну вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином.Причину неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Уманської міської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити. Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Суд, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 11 грудня 2023 року. У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , що видане повторно 11.10.2024. У висновку органу опіки та піклування Уманської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , що складений 08.05.2025 виконавчим комітетом Уманської міської ради вказано, що з метою соціального захисту дитини, орган опіки та піклування Уманської міської ради вважає про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] . У висновку також зазначено, що зі слів дитини [PERSON] мати обмежувала її в коштах, які сплачував батько та витрачала їх на свої потреби, почала зловживати алкогольними напоями, не готувала їжу, пішла проживати до свого співмешканця життям дочки перестала цікавитися. Дитина вимушена проживати в сім`ї свого брата [PERSON] . Позивач посилається на те, що після розлучення батьків вона залишилася проживати з матір`ю, батько військовослужбовець та перебуває в зоні бойових дій, її мати [PERSON] не займалася її вихованням, вживала алкогольні напої, пішла проживати до свого співмешканця, залишивши її одну, коштів, які надавалися батьком в рахунок сплати аліментів мати не давала та витрачала на свої потреби, через що вона вимушена була піти проживати до свого брата [PERSON] . Директором Уманської гімназії № 11 Уманської міської ради Черкаської області 13.02.2025 видано довідку № 30, в якій вказано, що [PERSON] навчається у 8-Д класі та мати дитини не приймає участі у вихованні дитини (не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не бере участі у батьківських зборах). Батько дитини [PERSON] проходить військову службу у складі військової частини [NUMBER] , що підтверджується довідкою № 2397 від 13.04.2025 в/ч [NUMBER] . Мати дитини [PERSON] , знаходилася на стаціонарному лікуванні в КНП «Психіатрична лікарня» м.Умань з 24.07.2023 по день видачі довідки, а саме по 31.07.2023, що підтверджується довідкою директора КНП «Психіатрична лікарня» І.Омельянчук. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності з ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час застосування наведених норм права суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70), Верховним Судом у постановах від 26.12.2018, 13.03.2019 та 06.05.2020 при розгляді справ № 404/6391/16-ц, № 631/2406/15-ц та № 753/2025/19, відповідно до яких ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Зважаючи на вищенаведене, суд пройшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дитини, так як відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, зокрема не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а тому останню слід позбавити батьківських прав, що не позбавляє відповідача у відповідності зі статтею 169 СК України звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо зміниться її поведінка та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved