Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

До Захарівського районного суду Одеської області з Подільського міськрайонного суду Одеської області для розгляду за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що 15 січня 2021 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 470322. Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 18750 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Відповідач не надав своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. 21 лютого 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 2102-24, у відповідності до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 470322 від 15 січня 2021 року. Отже, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» наділене правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 470322 від 15 січня 2021 року, яка підлягає стягненню з відповідача відповідно до розрахунку заборгованості становить 16134 грн 65 коп, з яких: 9849 грн 88 коп заборгованість за тілом кредиту; 6284 грн 77 коп заборгованість за відсотками. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому з урахуванням викладеного позивач простить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 470322 від 15 січня 2021 року у розмірі 16134 гривні 65 копійок. Ухвалою Подільського міськрайонного суду Одеської області від 19 серпня 2025 року цивільну справу за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за територіальною підсудністю до Захарівського районного суду Одеської області. Дана ухвала набрала законної сили 04 вересня 2025 року (а.с. 43). Ухвалою Захарівського\~районного суду\~Одеської області\~від 14\~жовтня 2025\~року відкрито\~провадження у\~справі та\~її розгляд\~відповідно до\~ч.\~5\~ст.\~279\~ЦПК України\~призначений у\~порядку спрощеного\~позовного провадження,\~з викликом\~сторін(а.с. 47). 04 листопада 2025 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить суд застосувати строки позовної давності та в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с. 55-58). У відзиві зазначає, що ним дійсно 15 січня 2021 року було укладено договір про надання споживчого кредиту з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за яким він отримав грошові кошти. Однак, кошти ним були повернуті шляхом внесення щомісячних платежів, що підтверджується відповідними квитанціями. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що строк позовної давності за договором про надання споживчого кредиту з ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» минув 15 березня 2025 року. Позов до суду подано лише 14 жовтня 2025 року, що свідчить про пропущення строку на звернення до суду. 17\~листопада 2025\~року від\~представника позивача\~через підсистему\~Єдиної судової\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи «Електронний\~суд» надійшла\~відповідь на\~відзив,\~у якій\~вона просить\~суд відмовити\~в застосуванні\~строку позовної\~давності та\~позовні вимоги\~ТОВ «ДІДЖИ\~ФІНАНС» задовольнити\~в повному\~обсязі з\~огляду на\~таке (а.с.\~69-72). Так, щодо тверджень відповідача про повне виконання зобов`язань за кредитним договором та відсутності заборгованості вказує, що згідно умов кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 18750 грн, строк кредиту становить 730 днів, з кінцевим терміном повернення 15 січня 2023 року (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в графіку платежів, що є додатком № 1 до кредитного договору. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних) (далі - проценти за перший день користування кредитом), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних (далі поточні проценти). У договорі установлено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 127,69% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 39335 гривень 51 копійка. Представник позивача вказує, що відповідач не погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, однак відповідач не спростував його належними та допустимими доказами, не подав власного розрахунку заборгованості. Крім того, доказів повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначених кредитними договорами, як перед первісним, так і перед новим кредитором, відповідач суду не надав. Платежі, зазначені відповідачем у наданих квитанціях, вже відображені у розрахунку заборгованості за кредитом у гривні станом на 20 червня 2025 року, а отже, були враховані первісним кредитором при нарахуванні заборгованості за договором № 470322 від 15 січня 2021 року. Отож, сплата, на яку посилається відповідач, вже врахована у поданому детальному розрахунку, що підтверджує його повноту та достовірність. Щодо застосування до спірних правовідносин строків позовної давності зазначає, що за загальним правилом строк позовної давності за договором про споживчий кредит № 470322 від 15 січня 2021 року не сплинув, оскільки його перебіг був призупинений на період дії карантину та воєнного стану. Відповідно до Закону України № 4434-IX перебіг позовної давності відновився з 04 вересня 2025 року, тобто саме з цієї дати продовжується (а не завершується) її відлік. Отож, трирічний строк позовної давності за вказаним договором почав обчислюватися (продовжиться) з 04 вересня 2025 року, і спливе лише 04 вересня 2028 року, якщо не буде інших підстав для його переривання чи зупинення. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату і місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 51). Водночас у прохальній частині відповіді на відзив, просив суд позов задовольнити в повному обсязі, розгляд справи здійснювати за відсутністю представника позивача (а.с. 72). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. При цьому пояснив, що кредитні кошти в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 470322 від 15 січня 2021 року він повернув в повному обсязі, що підтверджено долученими до відзиву на позовну заяву копіями платіжних інструкцій. Крім цього, вказав, що строк позовної давності за договором про надання споживчого кредиту № 470322 від 15 січня 2021 року минув 15 березня 2025 року, а тому просив застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, проаналізувавши надані докази, суд дійшов до такого висновку. Так, судом установлено, що 15 січня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладений договір про надання споживчого кредиту № 470322 (далі Договір) (а.с. 18-20). Власноручним підписом відповідач підтвердив, що він ознайомлений з договором про надання споживчого кредиту, з урахуванням заяви-анкети, умов публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту, а також паспорту споживчого кредиту та графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту. Факт укладення вказаного договору визнається відповідачем у поданому ним до суду відзиві на позовну заяву. Відповідно до пункту 1.2 Договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити користування за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно пункту 1.3 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 18750 гривень. Тип кредиту кредит. Відповідно до пункту 1.4 Договору строк кредиту 730 днів, з кінцевим терміном повернення 15 січня 2023 року (включно). Детальні терміни повернення кредиту, визначені в графіку платежів, що є додатком № 1 до цього Договору (далі Графік платежів). Згідно пункту 1.5 Договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних) (далі - проценти за перший день користування кредитом); за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних (далі поточні проценти). Відповідно до пункту 1.7 Договору установлено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 121,69 % річних. Згідно пункту 1.8 Договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 39335 гривень 51 копійка. Відповідно до п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): у розмірі 15000 грн на поточний рахунок споживача [NUMBER] в АТ «Альфа Банк»; у розмірі 3750 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом. Відтак сторонами були погоджені всі істотні умови договору. На підтвердження надання кредиту на підставі вказаного договору позивач надав платіжне доручення від 15 січня 2021 року, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» перераховано кошти на рахунок [NUMBER] [PERSON] у розмірі 15000 грн, із призначенням платежу перерахування коштів за кредитним договором № 470322 від 15 січня 2021 року [PERSON] (а.с. 26). Отож, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кошти, в порядку та сумі передбаченими умовами кредитного договору. Щодо тверджень відповідача про повне виконання зобов`язань за кредитним договором № 470322 від 15 січня 2021 року та відсутності у нього заборгованості суд зазначає таке. Так, порядок обчислення (нарахування), економічна сутність та база розрахунку процентів, порядок зміни процентів визначений у розділі 3 Договору. Відповідно до пункту 3.1 договору нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.4 договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені договором (графіком платежів). У випадку повного дострокового повернення кредиту споживач зобов`язаний сплатити проценти нараховані на дату повного дострокового повернення, виходячи з суми кредиту вказаної в найближчому черговому платежу, що передує такому поверненню. У випадку часткового дострокового повернення кредиту, перерахунок зобов`язань Споживача здійснюється починаючи з дати найближчого чергового платежу, що слідує за датою такого повернення, шляхом відповідного зменшення розміру платежів, без зміни строку кредиту (кількості платежів). При цьому, нарахування процентів здійснюється в порядку передбаченому першим абзацом цього пункту Договору. Згідно пункту 3.2 Договору нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Для цілей визначення періоду для нарахування процентів на суму кредиту, день надання кредиту враховується, а останній день повернення - не враховується. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. Відповідно до пунктів 3.3, 3.5 Договору розмір процентної ставки, встановлений в п. 1.5 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. Споживач розуміє та погоджується, що використання різних розмірів процентної ставки, зазначених в п.1.5. договору (проценти за перший день користування кредитом та поточні проценти), є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов договору, оскільки, умови про встановлення різних процентних ставок за цим договором застосовуються автоматично за домовленістю сторін, та не вимагають підписання сторонами будь-яких інших додаткових документів, крім цього договору. Сплата процентів за перший день користування кредитом, здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом споживач доручає товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу. Згідно пункту 3.4 Договору сплата поточних процентів здійснюється споживачем в кожну дату внесення платежу, зазначену в графіку платежів, за період, що передує даті внесення. В будь-якому випадку, при повному достроковому поверненні суми кредиту, проценти повинні сплачуватись одночасно з поверненням суми кредиту. Відповідно до графіку платежів до договору про надання споживчого кредиту № 470322 від 15 січня 2021 року, який є додатком № 1 до кредитного договору та власноручно підписаний [PERSON] , останній для повного погашення суми кредиту був зобов`язаний сплачувати з 15 лютого 2021 року до 15 січня 2023 року (щомісячно) грошові кошти (платежі) у сумі 1647 грн, за виключенням останнього місяця, сума платежу якого становила 1454 грн (а.с. 20). На підтвердження внесення грошових коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідачем надано: копію квитанції 0.0 2015177978.1 від 15 лютого 2021 року на суму 1650 грн, копію квитанції 0.0 2046058197.1 від 11 березня 2021 року на суму 1650 грн, копію квитанції 0.0 2086799098.1 від 14 квітня 2021 року на суму 1647 грн, копію квитанції 0.0 2120230935.1 від 12 травня 2021 року 1647 грн, копію квитанції № 3 від 16 червня 2021 року на суму 1650 грн, копію квитанції № 2 від 26 липня 2021 року на суму 1650 грн, копію квитанції № 137 від 19 серпня 2021 року на суму 1650 грн, копію квитанції № 31 від 15 вересня 2021 року на суму 1650 грн, копію квитанції № 5 від 19 жовтня 2021 року на суму 1650 грн, копію квитанції № 52 від 17 січня 2022 року на суму 1650 грн, копію квитанції від 14 лютого 2022 року на суму 1640 грн (а.с. 61-66). Водночас із вказаних вище копій квитанцій вбачається, що спочатку відповідач дійсно сплачував грошові кошти в рахунок погашення суми кредиту (інколи з порушенням строку внесення щомісячного платежу) та останній платіж було здійснено 14 лютого 2022 року. Надалі відповідач свої зобов`язання відповідно до умов договору не виконав, графіку платежів не дотримувався. Порушення відповідачем графіку платежів закономірно призвело до збільшення вартості кредиту, оскільки проценти відповідно до умов договору нараховувались на залишок заборгованості по кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 470322 від 15 січня 2021 року [PERSON] має перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість в сумі 16134 грн 65 коп, з яких: 9849 грн 88 коп заборгованість за тілом кредиту; 6284 грн 77 коп заборгованість за відсотками (а.с. 14). Варто звернути увагу, що платежі, зазначені відповідачем у наданих квитанціях, відображені у даному розрахунку заборгованості за кредитом. За таких обставин відповідач не в повній мірі виконав свої зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого у нього утворилась заборгованість в сумі, яка відображена в детальному розрахунку заборгованості за кредитним договором № 470322 від 15 січня 2021 року. 21 лютого 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 2102-24 (а.с. 21 24). Згідно з пунктом 2.1 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги зазначені в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим договором. Відповідно до пункту 2.2 договору факторингу фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту. Згідно пункту 4.1 договору факторингу перехід права вимоги: Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги у формі наведеної в додатку № 1 до цього договору, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування передбачених розділом 3 договору. Відповідно до пункту 1.4 договору факторингу, права вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суму боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно пункту 8.1 договору факторингу, цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками. Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу № 2102-24 від 21 лютого 2024 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 470322 від 15 січня 2021 року в сумі 16134 грн 65 коп, з яких: 9849 грн 88 коп заборгованість за тілом кредиту; 6284 грн 77 коп заборгованість за відсотками (а.с. 13). На підтвердження повної оплати за договором факторингу позивачем надано суду платіжну інструкцію № 6841 від 22 лютого 2024 року (а.с. 30). Отож, відповідно до п. 4.1 договору факторингу № 2102-24 від 21 лютого 2024 року, право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 470322 від 15 січня 2021 року в повному обсязі перейшло від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 21 лютого 2024 року, тобто, в день підписання реєстру прав вимоги. Вказане підтверджується копією акту приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу № 2102-24 від 21 лютого 2024 року (а.с. 10). Копії вказаних вище договору факторингу, витягу з Додатку до Договору факторингу № 2102-24 від 21 лютого 2024 року та акту приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу № 2102-24 від 21 лютого 2024 року містять підписи уповноважених представників сторін та скріплені печатками, на підтвердження укладання договору та переходу прав вимоги за ним. Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено належний перехід права вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 470322 від 15 січня 2021 року від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». 31 липня 2024 року (вих.№ 2437905076-АВ) представником позивача на вказану в кредитному договорі адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» із зазначенням інформації про порядок погашення заборгованості по кредитному договору (а.с. 28). За таких обставин, оскільки, відповідач свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконав, суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно статті 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно із статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання коштів. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються, кредит та відсотки за користування не повертаються. Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Сплата прострочених відсотків обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту. Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кошти, порушив вимоги статті 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, [PERSON] має перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 470322 від 15 січня 2021 року в сумі 16134 грн 65 коп, з яких: 9849 грн 88 коп заборгованість за тілом кредиту; 6284 грн 77 коп заборгованість за відсотками. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 470322 від 15 січня 2021 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 14). Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що протягом усього періоду перебування права вимоги за зазначеним договором у позивача ним не здійснювалося жодних додаткових нарахувань та не застосовувалися штрафні санкції до відповідача. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. Відповідач просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Зазначає про те, що строк позовної давності за договором про надання споживчого кредиту № 470322 від 15 січня 2021 року укладений між ним та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» минув 15 березня 2025 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 ЦК України). Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву стверджує, що строк позовної давності за договором про надання споживчого кредиту 15 січня 2021 року, укладеним між ним та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» минув 15 березня 2025 року. Відповідно до Закону України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Пунктом 1 Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» встановлено з 12 березня до 3 квітня 2020 року на усій території України карантин, дія якого неодноразово продовжувалась відповідними Постановами КМУ. Пунктом 1 Постанови КМУ № 651 від 27 червня 2023 року «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Отож, карантин на території України діяв з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Крім цього, 17 березня 2022 року набув чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», відповідно до якого розділ 12 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був доповнений п.19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, починаючи з квітня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності зупинився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє до даного часу. Водночас Верховною Радою України 14 травня 2025 року прийнято Закон України «Про внесення змін до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності». Відповідно до положень цього Закону, його норми набирають чинності з 04 вересня 2025 роки, з цієї ж дати відновлюється перебіг строку позовної давності, який був зупинений на час воєнного стану. Таким чином, з огляду на вказане вище, на момент звернення позивача із позовом до суду про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 15 січня 2021 року, строк позовної давності за зобов`язаннями відповідача перед позивачем не закінчив свій перебіг. Відповідно підстави для застосування наслідків спливу позовної давності відсутні За таких обставин, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду за захистом свого порушеного права в межах строку позовної давності. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до часини 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1059800 грн). Згідно із частиною 3 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відповідно до платіжної інструкції № 470322 від 01 серпня 2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», у відповідності до вказаних положень закону сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронній формі з використанням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» у розмірі 2422 грн 40 коп (а.с. 8). Отож, з урахуванням задоволення позову, відповідно до часини 1 статті 141 ЦПК України та частини 3 статті 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень. Відповідно до частин 1-3 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копію акта № 470322 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), згідно якого правовий аналіз спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) 1,5 години 2250 грн, складання позовної заяви 3 години 3000 грн, формування додатків до позовної заяви 1 година 750 грн, загальна сума 6000 грн (а.с. 11), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лівак І.М. від 30 травня 2025 року, відповідно до якого вартість послуг (гонорар) адвоката становить 6000 грн (а.с. 15), копію договору № 42649746 від 01 січня 2025 року про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» і адвокатом Лівак І.М. (а.с. 16-18), копію додаткової угоди № 470322 від 30 травня 2025 року до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року (а.с. 25), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 841 виданого 22 липня 2016 року на ім`я Лівак І.М. (а.с. 31). Згідно з частинами 4-6 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отож, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) міститься висновок, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Аналогічний висновок (обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами) наведений: у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 09 квітня 2019 року у справі № 826/2689/15, від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19. [PERSON] не скористався своїм правом надання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а лише просив суд відмовити в задоволенні витрат на правничу допомогу без жодного обґрунтування. Водночас щодо співмірності витрат на правничу допомогу суд зазначає таке. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21) міститься висновок, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, фактично виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, суд вважає обґрунтованим та доведеним доказами заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу у сумі 6000 гривень, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved