Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Незалежної некомерційної медіа-організації «Радіо Свобода» (далі - відповідач1, ННМО «Радіо Свобода»), [PERSON] (далі - відповідач-2, [PERSON] ), Приватного підприємства «Українська правда» (далі - відповідач-3, ПП «Українська правда»), [PERSON] (далі - відповідач-4, [PERSON] ), [PERSON] (далі - відповідач-4 - [PERSON] ), Інтернет-видання Київ ЗМІ (далі - відповідач-5) про визнання інформації недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2019 року в справі № 361/3910/19, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 01 липня 2020 року, позовні вимоги [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації задоволено та, зокрема, судом визнано інформацію Народного депутата України [PERSON] , оприлюднену в ході пленарного засідання Верховної Ради України [INFO] наступного змісту: «…В стані алкогольного сп`яніння на автомобілі вбив двох дітей 10 і 12 років. Мати цих дітей наклала на себе руки - повісилась. Батько вмер від серцевого нападу. Кримінальна справа, яка була порушена по ньому, була закрита, і ви тут жахнетесь від чого - у зв`язку з тим що потерпілих немає…», недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] . При цьому, в процесі розгляду вищезазначеної справи позивачу стало відомо, що спірна інформація була поширена [INFO] на веб-сайті «Радіо Свобода» (джерело: [INFO]), автором вищезазначеної статті зазначений журналіст [PERSON] ; [INFO] на веб сайті «Українська правда» (джерело: [INFO]), автором вищезазначеної статті зазначено журналіст [PERSON] ; [INFO] на веб-сайті «Українська правда» (джерело: [INFO]), автором вищезазначеної статті зазначений політичний оглядач [PERSON] ; [INFO] на веб-сайті Інтернет-видання Київ ЗМІ (джерело: [INFO] ), автор статті невідомий. Зазначає, що розповсюджена відповідачами інформація є неправдивою. Водночас, така інформація негативно вплинула на репутацію [PERSON] , як судді, громадянина та науковця. Інформація, подана у формі фактичних тверджень, не відповідає дійсності та ніколи не мала місця. Таким чином, відповідачі обвинувативши позивача публічно та безпідставно у скоєнні злочину перед великою кількістю громадян України, що ознайомилися та продовжують знайомитися з цією інформацією, принизили честь, гідність та ділову репутацію позивача. Недостовірність поширеної щодо позивача інформації, яка ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію, призвело до завдання моральної шкоди, яка виразилася в порушенні природного способу життя та погіршення психологічного стану. З урахуванням викладеного позивач, з урахуванням збільшених позовних вимог, просив суд: - визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , інформацію поширену: [PERSON] [INFO] , що опублікована ПП «Українська правда» в мережі Інтернет за посиланням [INFO]; - зобов`язати ПП «Українська правда» не пізніше місяця з часу набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену [PERSON] [INFO] , що опублікована ПП «Українська правда» в мережі Інтернет за посиланням [INFO] в такий самий спосіб, в який ця інформація була поширена; - визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , інформацію, поширену [PERSON] [INFO] , що опублікована Незалежною некомерційною медіа-організацією «Радіо Свобода» в мережі Інтернет за посиланням [INFO] ; - зобов`язати Незалежну некомерційну медіа-організацію «Радіо Свобода» не пізніше місяця з часу набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену [PERSON] [INFO] , що опублікована Незалежною некомерційною медіа-організацією «Радіо Свобода» в мережі Інтернет за посиланням [INFO] , в такий самий спосіб, в який ця інформація була поширена. - визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , інформацію, поширену [PERSON] [INFO] , що опублікована ПП «Українська правда» в мережі Інтернет за посиланням [INFO]; - зобов`язати ПП «Українська правда» не пізніше місяця з часу набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену [PERSON] [INFO] , що опублікована ПП «Українська правда» в мережі Інтернет за посиланням [INFO] в такий самий спосіб, в який ця інформація була поширена; - визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , інформацію, що опублікована [INFO] Інтернет-виданням Київ ЗМІ в мережі Інтернет за посиланням [INFO] ; -зобов`язати Інтернет видання Київ ЗМІ не пізніше місяця з часу набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену [INFO] , що опублікована Інтернет-видання Київ ЗМІ в мережі Інтернет за посиланням [INFO] , в такий спосіб, в який ця інформація була поширена; -стягнути з Незалежної некомерційної медіа-організації «Радіо Свобода», Інтернет видання Київ ЗМІ, [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн; - стягнути з ПП «Українська правда» та [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн; - зобов`язати ПП «Українська правда», Незалежну некомерційну організацію «Радіо Свобода», Інтернет-видання ЗМІ вилучити опубліковану недостовірну інформацію одразу після її спростування в указаних посиланнях мережі Інтернет: [INFO]; [INFO] ; -вирішити питання про судові витрати. Ухвалою судді Ільєвої Т.Г. від 15 грудня 2020 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10 лютого 2021 року 08 лютого 2021 року від представника Незалежної некомерційної медіа-організації «Радіо Свобода» - Крат В.Ф. до суду надійшов відзив на позов, у якому сторона відповідача-1 проти задоволення позовних вимог заперечила. В обґрунтування своїх заперечень посилалася на те, що позивачем пропущено спеціальну позовну давність до вимог про захист честі, гідності і ділової репутації. У зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці підготовче засідання, призначене на 10 лютого 2021 року, знято з розгляду та призначено наступне засідання на 29 березня 2021 року. 25 лютого 2021 року від представника [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив відповідача-1, в якій вказує на те, що 05 серпня 2020 року представником позивача на електронну адресу Радіо Свобода було направлено вимогу про спростування недостовірної інформації, що свідчить про переривання строків позовної давності. 15 березня 2021 року від представника Незалежної некомерційної медіа-організації «Радіо Свобода» - Крат В.Ф. до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вказує на те, що строк позовної давності сплив 03 грудня 2012 року, і тому не міг перериватись після його спливу. 24 березня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. В обґрунтування доводів своїх заперечень зазначив про те, що враховуючи, що позивачу було відомо про розповсюдження спірних відомостей в мережі Інтернет ще під час розгляду справи № 361/3910/19, а позовну заяву подано після спливу спеціального строку позовної давності, відповідач заявляє про застосування строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Відповідачем було розповсюджено факт повідомлення народним депутатом [PERSON] інформації щодо позивача, цей факт мав місце. Зазначає, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження завданої йому моральної шкоди. Позивач не обґрунтовує заявлений розмір моральної шкоди, не надає фактів моральних чи фізичних страждань або втрат майнового характеру. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 28 квітня 2021 року. 31 березня 2021 року від представника [PERSON] - [PERSON] надійшла відповідь на відзив відповідача-5 [PERSON] , у якій сторона позивача вказує на те, що суд повинен відхилити аргументи відповідача, висловлені ним у відзиві на позов стосовно наслідків спливу позовної давності, оскільки строк позовної давності у цій справі був дотриманий позивачем та не пропущений. Доказом недостовірності фактичних обставин, про які йшлося в оскаржуваній публікації відповідача, стала постанова Київського апеляційного суду від 01 липня 2020 року. З моменту, коли позивач остаточно дізнався про недостовірний характер інформації (а саме з 01 липня 2020 року), що стала першоджерелом для публікації [PERSON] , а також про те, що ця інформація має характер фактичних даних, а не оціночних суджень, тобто може бути предметом судового розгляду, спеціальний однорічний строк позовної давності звернення до суду з цим позовом, не сплив. У цій справі було порушено принцип презумпції невинуватості позивача не тільки автором першоджерела, але й відповідачем. Підставою для пред`явлення вимоги про відшкодування моральної шкоди до співвідповідача стала не критична оцінка певних фактів і недоліків, думки або судження, як про це вказує у своєму відзиві, а публікація інформації про факти, які є недостовірною інформацією, що встановлено судовими рішеннями. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28квітня 2021 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 28 травня 2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2021 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 28 липня 2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 липня 2021 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 30 вересня 2021 року. 28 серпня 2021 року та 06 вересня 2021 року представник [PERSON] - [PERSON] подав до суду відповідь на відзив відповідача-3 - ПП «Українська правда», у якому сторона позивача вказує на те, що суд повинен відхилити аргументи відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності у цій справі не можуть бути задоволені, оскільки ґрунтуються на неналежному вивченні матеріалів справи, а також на неправильному застосуванні норм цивільного права. Відповідач-3, як власник веб-сайту, на якому була опублікована спірна стаття, несе відповідальність за те, що публікується. Розповсюдження щодо позивача недостовірної інформації, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію, призвело до завдання йому значної моральної шкоди, яка виразилася в порушенні звичайного способу життя та погіршенні психологічного стану позивача. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року відкладено підготовче засідання на 09 листопада 2021 року. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Ільєвою Т.Г. від 09 листопада 2021 року заявлено самовідвід у вищевказаній цивільній справі. На підставі розпорядження № 424 від 10 листопада 2021 року справу повторно автоматично розподілено та передано для розгляду судді Печерського районного суду м. Києва Хайнацькому Є.С. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року прийнято до свого провадження справу № 757/48604/20-ц за позовом [PERSON] до Незалежної медіа-організації «Радіо Свобода», [PERSON] , ПП «Українська правда», [PERSON] , [PERSON] , Інтернет-видання Київ ЗМІ про визнання інформації недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію. Підготовче судове засідання призначено на 23 лютого 2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 лютого 2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладено на 27 квітня 2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладено на 22 вересня 2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладено на 06 грудня 2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06 грудня 2022 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладено на 27 березня 2023 року. Наступний розгляд справи призначено на 07 червня 2023 року. 27 березня 2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення по справі, у яких відповідач-5 просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що оскільки він оприлюднив [INFO] в ПП «Українська правда» статтю під назвою «[INFO]» після виступу [PERSON] та посилаючись виключно на оприлюднену ним інформацію, в сесійній залі, яка на даний час визнана недостовірною, він на виконання Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2019 року у справі № 61/3910/19, яке набрало законної сили, вилучив цю інформацію. У відповіді Донецької окружної прокуратури від 16 вересня 2021 року № 31/2-5151-21, на його звернення, повідомлялося, що всі архівні справи, у тому числі кримінальні та наглядові провадження, а також документи, що перебували в приміщенні прокуратури області до травня 2014 року залишилися в адміністративних будівлях на тимчасово не контрольованій Україною території м. Донецька, у зв`язку із чим доступ до вказаних матеріалів на даний час відсутній. З урахуванням наведеного, встановити на теперішній час наявність в архіві обласної прокуратури відповідної кримінальної справи не виявляється можливим. Позивач не звертався з подібними позовами до журналістів до 2014 року, була реальна можливість довести або спростувати спірну інформацію належними та допустимими доказами. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року позов [PERSON] до Інтернет-видання Київ ЗМІ про визнання інформації недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію, та відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду. 20 квітня 2023 року представник [PERSON] - [PERSON] подав до суду додаткові пояснення по справі, у яких просив відхилити додаткові пояснення [PERSON] , посилаючись на те, що видалення спірної публікації відповідачем-5 не вичерпує спору у цій справі, оскільки підлягає вирішенню питання стягнення з нього на користь позивача моральної шкоди, заподіяної честі, гідності та діловій репутації позивача. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні знято, у зв`язку із оголошенням сигналу повітряної тривоги. Наступний розгляд справи призначено на 04 серпня 2023 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду на 10 жовтня 2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2023 року у справі оголошено перерву до 05 лютого 2024 року. У судовому засіданні 05 лютого 2024 року свідок [PERSON] пояснив, проживав у Донецьку, є головою ГО «Правовий захист». Знає, що відносно позивача було порушено та закрито кримінальну справу, яка стосувалася ДТП, подробиць не знає. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2024 року у справі оголошено перерву. Наступний розгляд справи призначено на 16 квітня 2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2024 року розгляд справи відкладено на 17 липня 2024 року. У судовому засіданні 17 липня 2024 року та 16 квітня 2025 року свідок [PERSON] пояснив, що йому відомо про ДТП за участі позивача ще з 2008 року, на той момент [PERSON] працював редактором у газеті Донецькій. Про цю подію розказав [PERSON] . Відомо, що двоє малолітніх хлопчиків внаслідок ДТП померли, а десь протягом 3 місяців померла мати цих дітей і був знайдений повішеним батько дітей. Тоді не було кому довести справу до кінця, тому її було і закрито. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2024 року розгляд справи відкладено на 07 жовтня 2024 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2024 року розгляд справи відкладено на 29 січня 2025 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2025 року розгляд справи відкладено на 16 квітня 2025 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2025 року розгляд справи відкладено на 11 липня 2025 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 липня 2025 року розгляд справи відкладено на 26 вересня 2025 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2025 року розгляд справи відкладено на 25 листопада 2025 року. У судовому засіданні 25 листопада 2025 року представник позивача підтримав доводи, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представники відповідачів проти позову заперечували, просили у позові відмовити. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судовим розглядом встановлено, що 05 листопада 2016 року на пленарному засіданні Верховної Ради України, на якому були присутніми 335 депутатів, під час свого виступу Народний депутат України, [PERSON] висловив таке: «От сьогодні ми даємо згоду, ми голосуємо про звільнення за станом здоров`я такого судді [PERSON] Київського апеляційного адміністративного суду. Я розповім коротко історію, і ви жахнетеся від історії цього судді. Він був суддею Київського району міста Донецька. В стані алкогольного сп`яніння на автомобілі вбив двох дітей 10 і 12 років. Мати цих дітей наклала на себе руки - повісилась. Батько вмер від серцевого нападу. Кримінальна справа, яка була порушена по ньому, була закрита, і ви тут жахнетеся від чого - у зв`язку з тим, що потерпілих немає. Адже діти загиблі, їхні батьки померли і нікого немає. Ви думаєте його звільнили? Ні, його перевели до Києва, і він тут декілька років займав посаду судді у Київському апеляційному адміністративному суді. Я закликаю всіх голосувати, звичайно, за звільнення цих суддів. Але багатьох з них, особливо тих, хто там ховається за зняттям згідно стану здоров`я…». Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2019 року у справі № 361/3910/19, залишеним без змін Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року та постановою Верховного Суду від 23 липня 2024 року, позов задоволено. Визнано інформацію народного депутата України [PERSON] , оприлюднену в ході пленарного засідання Верховної Ради України [INFO] наступного змісту: «В стані алкогольного сп`яніння на автомобілі збив двох дітей 10 і 12 років. Мати цих дітей наклала на себе руки - повісилась. Батько вмер від серцевого нападу. Кримінальна справа яка була порушена по ньому, була закрита, і ви тут жахнетеся від чого - у зв`язку з тим, що потерпілих немає.» недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] . Судом також установлено, що [INFO] було поширено інформацію, яка опублікована ПП «Українська правда» в мережі Інтернет на веб-сайті Інтернет-видання «Українська правда» ( [INFO] за посиланням [INFO] у публікації під заголовком « [INFO] » автора [PERSON] , а саме: «… Суддю [PERSON] звинувачували у тому, що він у 2004 році начебто спричинив ДТП, внаслідок якої загинуло двоє дітей. Слідство тривало довго, проте матеріали кримінальної справи так і не були передані до суду. Скаржитись відносно порушень при проведенні досудового слідства було нікому - мати дітей-жертв наїзду померла від горя, а батька знайшли повішеним…»/ [INFO] поширено інформацію, що опублікована Незалежною некомерційною медіа-організацією «Радіо Свобода» в мережі Інтернет на веб-сайті «Радіо Свобода» ([INFO]) за посиланням[INFO] у публікації під заголовком « [INFO] » автора [PERSON] , а саме: «… претендентом на посаду судді Вищого адміністративного суду України став [PERSON] . У 2004 році, під час роботи суддею Київського райсуду Донецька, ця людина, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зробила в Донецьку ДТП, в результаті якого загинуло двоє дітей. Принаймні, так стверджували правозахисники у своїх зверненнях у різні інстанції. Суддя довгий час знаходився під слідством, проте матеріали кримінальної справи так і не були передані до суду. А скаржитись відносно порушень при проведенні досудового слідства було вже нікому, оскільки мати дітей померла від горя, а батька знайшли повішеним…». [INFO] поширено інформацію, що опублікована ПП «Українська правда» в мережі Інтернет на веб-сайті Інтернет-видання «Українська правда» ([INFO]) за посиланням [INFO] у публікації під заголовком «А судді хто? І чому ми їх повинні утримувати?» автора [PERSON] , а саме: «… А серед тих, кого відправили на пенсію у зв`язку із заявою про стан здоров`я - дехто [PERSON] . Колишній суддя Донецького райсуду (Київський район Донецька). [PERSON] з парламентської трибуни повідомив історію цього судді, яка, швидше, нагадує справжній фільм жахів. В стані алкогольного сп`яніння цей «страж закону» здійснив ДТП, в результаті чого загинуло двоє дітей: десяти й дванадцяти років. Невдовзі батько цих дітей помер від серцевого нападу, а їхня мати покінчила життя самогубством. Порушену по факту скоєння ДТП кримінальну справу тоді закрили у зв`язку з «відсутністю постраждалих…». [INFO] поширено інформацію, що опублікована Інтернет-виданням Київ ЗМІ в мережі Інтернет на веб-сайті Інтернет видання «Київ ЗМІ» ( [INFO] за посиланням [INFO] у публікації під заголовком під заголовком « [INFO] », а саме: «… [INFO] , кого отправили на пенсию в связи с заявлением о сотоянии здоровья - некоторие [PERSON] . Бивший судья Донецкого райсуда (Киевский район Донецка). Депутат [PERSON] с парламентской трибуни сообщил историю етого судьи, которая, скорее, напоминает настоящий фильм ужасов. В состоянии алкогольного опьянения етот «страж закона» совершил ДТП, в результате которого погибли двое детей: десяти и двенадцяти лет. Вскоре отец етих детей умер от сердечного приступа, а их мать покончила жизнь самоубийством. Возбужденное по факту ДТП уголовное дело тогда закрили в связи с «отсутствием пострадавших…» За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 28 Конституції України кожній особі гарантує право на повагу до її гідності, а за змістом частини четвертої статті 32 основного Закону кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Отже, право на захист честі, гідності і ділової репутації - один з основних способів захисту Конституційних прав людини на недоторканість особистого життя. Кожен має право захищати честь, гідність і ділову репутацію в суді, крім того Конституція України передбачає судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе або членів своєї сім`ї. Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб. Разом із тим, статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Проте, здійснення передбачених статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зокрема, свободи дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів), пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання порушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду. Тобто, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію (див., зокрема, постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2024 року у справі № 200/7011/15-ц, провадження № 61-699св24). Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до частини першої статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображенні в електронному вигляді (стаття 1 Закону України «Про інформацію»). Відповідно до частини четвертої статті 14 Закону України «Про інформацію», поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації. Інформація може існувати як у формі фактичних тверджень, так і в формі оціночних суджень. За змістом частини першої та другої статті 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її в пресі, передання по радіо, телебаченню чи використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) (див. пункт 6.18 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 905/902/20; пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 2318/1249/2012, провадження № 14-96св22). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (див., зокрема, постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі № 682/6/23, провадження № 61-16529св23). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації (див, зокрема, постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 754/6964/21, провадження № 61-12816св23). У рішенні від 22 жовтня 2007 року у справі «Ліндон, Очаковський-Лоуренс і Жулі проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з пунктом 2 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свобода вираження поглядів пов`язана з «обов`язками та відповідальністю», які застосовуються до засобів масової інформації навіть щодо питань великого суспільного значення. Більше того, ці «обов`язки та відповідальність» мають особливе значення, коли йдеться про посягання на репутацію названої особи та порушення «прав інших осіб». 07 листопада 2017 року Європейський суд з прав людини ухвали рішення в справі EGILL EINARSSON v. ICELAND (яке набуло статусу остаточного 07 лютого 2018 року), ключову висновки у якій сформульовані в контексті з`ясування того, чим за своєю суттю є звинувачення у вчиненні злочину (зґвалтування): оціночним судженням чи твердженням про факт, схиляючись до того, що навіть припустивши теоретичну можливість визначення звинувачення у вчиненні злочину як оціночного судження, воно має мати фактологічну підставу, накшталт вироку, яким засуджено особу. Згідно з статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінка) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків (див., зокрема, постанову Касаційного цивільного суду у складі Верхового Суду від 07 серпня 2024 року у справі № 200/7011/15-ц, провадження № 61-699св24). Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права (див., зокрема, постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2024 року в справі № 761/8049/21, провадження № 61-17458св23). Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивач; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (пункт 6.32 постанови). Отже, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачами, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. З матеріалів справи вбачається, що наведені в позові висловлювання відповідачів щодо позивача про те, що він в стані алкогольного сп`яніння на автомобілі збив двох дітей 10 і 12 років, є відкритими для перегляду та доступні для необмеженого кола осіб. Відповідачами сам факт поширення вказаної інформації не заперечується. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2019 року у справі № 361/3910/19, залишеним без змін Київського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року та постановою Верховного Суду від 23 липня 2024 року, позов задоволено. Визнано інформацію народного депутата України [PERSON] , оприлюднену в ході пленарного засідання Верховної Ради України [INFO] наступного змісту: «В стані алкогольного сп`яніння на автомобілі збив двох дітей 10 і 12 років. Мати цих дітей наклала на себе руки - повісилась. Батько вмер від серцевого нападу. Кримінальна справа яка була порушена по ньому, була закрита, і ви тут жахнетеся від чого - у зв`язку з тим, що потерпілих немає.» недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] . У відповідності до положень частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законої сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Відповідачі у цій справі відтворили спірну інформацію, яка визнана судовими рішеннями такою, що не відповідає дійсності, та при розгляді цієї справи зазначена обставина не підлягає доказуванню (частина четверта статті 82 ЦПК України) З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо того, що допущені відповідачами висловлювання, які стосуються скоєння позивачем кримінального злочину, порочасть його честь, гідність та ділову репутацію, а тому підлягають спростуванню. Разом із тим, відповідачі звернулися до суду із заявами, у яких просили застосувати до позовних вимог сплив позовної давності. Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 268 ЦК України, позовна давність не поширюється на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом. При цьому, статтею 258 встановлено таке виключення, зокрема позовна давність в один рік застосовується, до вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної в засобах масової інформації. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, що для правовідносин застосовуються загальні положення про початок перебігу та наслідки спливу позовної давності. Сплив без поважних причин позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення, є підставою для відмови в позові. З огляду на викладене, враховуючи, що інформація була поширювалась відповідачами в засобах масової інформації 03 травня 2012 року, 07 липня 2015 року та [INFO], а позивач звернувся з позовом до суду лише у листопаді 2020 року, тобто більше ніж через один рік з моменту поширення інформації, яку останній просить суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію. При цьому, позивач 05 серпня 2020 та 03 листопада 2020 року звертався до відповідачів з пропозицією досудового врегулювання спору щодо опублікованих відомостей, які принизили честь та гідність, завдали істотної шкоди його діловій репутації та спричинили моральну шкоду. Разом із тим суд, критично відноситься до причини вказаної у заяві позивача про поновлення позовної давності, а саме, що йому стало відомо про публікації відносно нього недостовірної інформації відповідачами лише після ознайомлення із письмовими запереченнями представника відповідача у справі № 361/3910/19, які були подані до суду 26 вересня 2019 року. Крім того, позивачем не надано суду доказів, які б слугували підтвердженням наявності поважних причин пропуску встановленого однорічного строку позовної давності. Зважаючи на те, що процесуальні строки для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів позивачем пропущені, у задоволенні позову слід відмовити з цих підстав. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed