Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) суму заборгованості в загальному розмірі 220 000,00 грн. (двісті двадцять тисяч гривень 00 коп.), яка складається з: заборгованості по поверненню суми позики в розмірі 200 000,00 грн.; заборогованості по сплаті відсотків за користування позикою в розмірі 20000 грн.; стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) суму сплаченого судового збору в розмірі 2 200,00 грн. (дві тисячі двісті гривень 00 коп.). \~ \~ \~ \~ В\~обґрунтування свого\~позову вказав,\~що12 грудня 2024 року між ним, [PERSON] та [PERSON] було укладено усний Договір позики грошових коштів. Відповідно до умов Договору позики сторони домовились, що Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти в національній валюті України у сумі 200000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок) на строк (термін) два місяці, а Позичальник приймає вказані вище грошові кошти та зобов`язується повернути їх не пізніше ніж 12 лютого 2025 року включно з відсотками, а саме 220 000,00 грн. (двісті двадцять тисяч гривень 00 копійок). На виконання Договору позики, 12.12.2024 року Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність грошові кошти в розмірі 200000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок), на підтвердження зазначених грошових зобов`язань була складена розписка про отримання коштів, в якій підтверджено факт отримання Позичальником коштів у розмірі 200000,00 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок) та зазначено обов`язок Позичальника повернути суму позики з відсотками, а саме 220000,00 грн. (двісті двадцять тисяч гривень 00 копійок) в строк до 12.02.2025 року. Отже, ним зобов`язання за Договором були виконані в повному обсязі, що підтверджується розпискою. Однак, у встановлений Договором позики строк Позичальник свої зобов`язання по поверненню суми позики та нарахованих процентів не виконав. У зв`язку з чим, у Позичальника перед Позикодавцем утворилась заборгованість у загальному розмірі 220000,00 грн. (двісті двадцять тисяч гривень 00 коп.), та складається з: заборгованості по поверненню суми позики в розмірі 200 000,00 грн.; заборгованості по сплаті відсотків за користування позикою в розмірі 20000,00 грн. 13 лютого 2025 року він звернувся телефоном до Відповідача із претензіями-вимогами щодо виконання умов Договору позики в повному обсязі, та з вимогою сплатити протягом п`яти календарних днів суму позики та нарахованих процентів на користь Позикодавця. Позичальник повідомив, що через тимчасові фінансові труднощі не зміг вчасно віддати позику, однак протягом двох тижнів зобов`язався повернути все згідно взятих на себе зобов`язань. Після спливу двох тижнів повідомив, що коштів для повернення боргу не має і поки віддати позичені кошти можливість відсутня. Станом на 20.05.2025 року заборгованість не погашена. Отже, Позичальник свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів у встановлений умовами Договору термін не виконав. Порушення Договору Позичальник обґрунтовує складним фінансовим становищем та відкрито відмовляється повертати грошові кошти Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 27 червня 2025 року цивільна справа прийнята до провадження та призначена до підготовчого судового засідання (а.с.11). Ухвалою від 12 листопада 2025 року підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.29). 01 грудня 2025 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 2024 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] в день підписання договору грошові кошти в сумі 200000,00 грн., що підтверджується розпискою від 12.12.2024 року (а.с.4). Згідно вказаної розписки Позивальник зобов`язується повернути всю позику до 12 лютого 2025 року та 20000 (двадцять тисяч) гривень процентів за користування позикою. \~ \~ \~ \~Згідно позовної заяви, станом на день подачі позовної заяви відповідач [PERSON] не повернув позивачу борг. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 526 ЦК України регламентовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що між сторонами в належній формі укладено договір позики, проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Факт отримання відповідачем грошових коштів, підтверджується оригіналом розписки, у якій сторони своїми підписами засвідчили, що їх волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки належних та допустимих доказів, які б спростовували факт отримання відповідачем грошових коштів за борговою розпискою суду надано не було. Позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2200,00 грн. про що свідчить квитанція, додана до матеріалів справи (а.с.1). У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Таким чином на користь позивача з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2200,00 грн. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved