Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

03.10.2025 ТзОВ «Золота Баня" в особі адвоката Іванова А.В., звернулось до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення грошових коштів внаслідок спричиненої майнової шкоди у сумі 26882,50 гривень, а також понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивачем зазначено, що ТОВ «ЗОЛОТА БАНЯ» код ЄДРПОУ 33088252 є власником готельного комплексу «Три сини та донька 5», розташованого на [ADDRESS] . 01.07.2024 між ТОВ «Золота Баня» та філією «Дрогобицьке лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «ЛісиУкраїни» укладено договір про встановлення земельного сервітуту № 01/06-1. Даним договором встановлений строковий, платний сервітут терміном на 5 років на користь ТОВ «Золота Баня», як власника нерухомого майна - готельного комплексу «Три сини та донька», відносно земельної ділянки, постійним землекористувачем якої є філія «Дрогобицьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України», площами 0,4575 га та 0,1967 га (загальна площа 0,6543 га в межах зони сервітуту). Відповідно до п. 4.3.3 Договору Сервітуарій має право вимагати усунення перешкод, які виникають при використанні земельної ділянки, відносно якої встановлено сервітут, а також з метою збереження земельної ділянки, здійснювати обмеження проїзду транспортних засобів, а також буд-яких самохідних засобів та електротранспорту (електроавтівки, електросамокати, гіроскутери, моноколеси, тощо) окрім обмежень прав Землекористувача. З цією метою, 09.01.2025 позивач придбав у фізичної особи [PERSON] шлагбауми з необхідними для його належного функціонування пристроями на загальну суму 54 130 грн. з ПДВ (вартість 1 шт. - 26 882,50 грн.). Зі слів позивача, 28.08.2025 група громадян, вимагаючи доступ до території, знищили (розламали) встановлений шлагбаум, що підтверджується відеозаписами з системи відеонагляду. Працівниками ТОВ «Золота Баня» здійснено виклик поліції та на місце події направлено оперативну групу, подано заяву про вчинення кримінального правопорушення. З боку працівників поліції не вбачається складу кримінального правопорушення, однак за результатами проведеної перевірки встановлено, що до пошкодження майна позивача причетні [PERSON] та [PERSON] . Наведені обставини спричинили необхідність звернення позивача до суду з даним позовом. 06.10.2025 суддею отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця проживання відповідачів,/а.с.48-49/. Ухвалою від 06.10.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 04.11.2025. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення /а.с.50/. Дана ухвала разом з позовною заявою та додатками направлялась сторонам по справі, позивачем отримана в системі "Електронний суд". Відповідачем [PERSON] отримана 13.10.2025, а відповідачем [PERSON] 14.10.2025, /а.с. 52, 68-69/ 16.10.2025 від відповідача [PERSON] , а 20.10.2025 від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи з викликом сторін /а.с. 53-54/. 20.10.2025 відповідачами подано відзив на позовну заяву та докази направлення такого позивачу /а.с. 55-67/. У відзиві відповідачі зазначають, що ТОВ «Золота Баня» було встановлено металевий шлагбаум в с-щі Східниця на вул. Котляревського, чим перекрито прохід та вільний рух транспортних засобів через проїзд загального користування і обмежено безперешкодний доступ мешканців територіальної громади до своєї власності, зокрема, до земельної ділянки і приватного будинку [ADDRESS] , який межує з півночі, півдня та заходу із земельними ділянками, що відносяться до готельного комплексу «Три сини та донька». Крім цього, зазначають, що Східницькою селищною радою м. Борислава Львівської області дозволи на обмеження руху на вул. Котляревського не надавались. Відповідачі визначають, що встановлення шлагбауму є виходом за межі земельного сервітуту за Договором №01/06-1 від 01.07.2024, яким у своєму позові керується позивач. Умови сервітуту не містять права ТОВ «Золота Баня» розміщувати тимчасові споруди. Наголошують, що жодних доказів наявності правомірної згоди постійного землекористувача, а також відповідних дозволів та погоджень на встановлення шлагбауму з метою обмеження проїзду відповідач не надав. Зазначають, що позивачем не надано акту огляду пошкодженого майна із фото- фіксацією, який би засвідчував ступінь пошкодження шлагбауму, доказів зарахування цього майна на баланс позивача, його амортизації та залишкової вартості на дату пошкодження. Крім цього, жодних належних та допустимих доказів щодо встановлення дійсного фактичного технічного стану майна та обґрунтування його повного знищення або економічної недоцільності проведення його відновлювального ремонту позивачем не надано. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Золота Баня» в повному обсязі. 21.10.2025 позивачем подано клопотання по долучення доказів диску з відеозаписом події, про який зазначено у позовній заяві та який помилково не було додано до позову, /а.с. 70-78/. 03.11.2025 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 27065,00 грн., вказуючи, що при пред`явлення позову було допущено механічну помилку щодо вартості майна, помилково вказано 26882,50 грн. замість 27065,00 грн. Крім цього, позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву і докази направлення таких документів відповідачам /а.с. 79-92/. У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідно до п.4.3.3 Договору №01/06-1 від 01.07.2024 Сервітуарій має право вимагати усунення перешкод, які виникають при використанні земельної ділянки, відносно якої встановлено сервітут, а також з метою збереження земельної ділянки, здійснювати обмеження проїзду транспортних засобів, а також будь-яких самохідних засобів та електротранспорту, окрім обмежень прав Землекористувача. Вказує, що відповідачі не заперечують завдання шкоди позивачу, однак виправдовують її завдання. Додатково надає акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) шлагбауму та акт на списання основних засобів, виданий комісією, на підставі акту встановлення факту пошкоджень майна. Ухвалою від\~04.11.2025\~задля дотримання\~принципу диспозитивності\~цивільного процесу\~та реалізації\~сторонами своїх\~процесуальних прав\~та виконання\~процесуальних обов`язків,\~зокрема,\~права відповідачів\~на ознайомлення\~із заявою\~про збільшення\~позовних вимог\~та подання\~заперечення на\~відповідь на\~відзив у\~визначений ухвалою\~про відкриття\~провадження від\~06.10.2025\~строк,\~судове засідання\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення (виклику)\~було відкладено\~на 25.11.2025\~/а.с.93/. В задоволенні клопотань відповідачів про розгляд справи з викликом сторін відмовлено /а.с.93/. 04.11.2025, після відкладення розгляду справи, відповідачами подано заперечення щодо відповіді на відзив на позовну заяву /а.с.97-98/. У своєму запереченні відповідачі посилаються на нікчемність Договору земельного сервітуту №01/06-1 від 01.07.2024, який обмежує права необмеженою кола осіб (територіальної громади) на користування землями загального користування шляхом встановлення шлагбауму та/або суперечить цільовому призначенню земель. Крім цього, наголошує, що відповідач не надав жодного документу, який би легалізував встановлення шлагбауму на землях загального користування, адже надання позивачем акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) шлагбауму та акт на списання основних засобів, виданий комісією, на підставі акту встановлення факту пошкоджень майна, не спростовує необхідності отримання інших документів, які б надавали відповідачу дозвіл на розміщення шлагбауму. 06.11.2025 відповідачами подано клопотання про розгляд справи з викликом сторін та виклик свідка /а.с.99-100/. Ухвалою від 25.11.2025 в задоволенні вказаних клопотань відмовлено, а.с. 101. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Як зазначено вище, в задоволенні клопотань відповідачів про розгляд справи з викликом сторін відмовлено. Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, надходження від відповідача відзиву на позовну заяву, від позивача відповіді на позов та від відповідачів заперечення на відповідь на відзив, розгляд справи проводиться на підставі поданих сторонами письмових доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Поняття «суд, встановлений законом», стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» («Sokurenko and Strygun v. Ukraine») від 20 липня 2006 року, заяви № 29458/04 та № 29465/04, § 24). Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України). Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. … Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Загальні підстави для накладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, передбачені цивільним законодавством України, зокрема, Цивільним кодексом України, а саме статтями 22, 1166 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. ст. 77, 78, 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Для настання відповідальності відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в)причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Перераховані підстави визнаються загальними, оскільки необхідні для всіх випадків відшкодування шкоди. Також, в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди, а позивачі повинні доводити лише наявність шкоди та її розмір. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 285/4411/18 зробив висновок, що підстави відповідальності за завдану позивачам шкоду можуть виникати з інших правових підстав, зокрема на загальних підставах відшкодування шкоди, передбачених статтями 1166, 1167 ЦК України. Так, Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Договору №01/06-1 про встановлення земельного сервітуту від 01.07.2024, акту про передачу та приймання земельної ділянки в натурі, Витягу з Державного реєстру речових прав, /а.с. 5-18/, Товариство з обмеженою відповідальністю «Золота Баня», код ЄДРПОУ 33088252, є власником готельного комплексу «Три сини та донька 5», розташованого на [ADDRESS] та землекористувачем ряду земельних ділянок, на яких розміщено об`єкти нерухомого майна готельного комплексу, зокрема, земельних ділянок площами 0,4575 га та 0,1967 га (загальна площа 0,6543 га в межах зони сервітуту). Згідно даних витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, /а.с. 36-42/, Товариство з обмеженою відповідальністю «Золота Баня» є суб`єктом господарювання та веде підприємницьку діяльність, зокрема діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування. Відповідно до рапорту ст. інспектора-чергового ЧЧ ВнП №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Курила А.В., 28.08.2025 до служби 102 надійшло повідомлення про пошкодження майна (зрізання шлагбауму) за адресою вул. Котляревського, 109, с-ще Східниця, заявниця заступник директора готельного комплексу «Три сини та донька» - [PERSON] , на місці події було встановлено заявника події та учасників події, серед учасників події встановлено особу відповідачів та інших осіб /а.с.24/. Крім цього, на місці події складено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.08.2025, отримано пояснення працівників готельного комплексу /а.с.26-30/. 04.09.2025 ТОВ «Золота Баня» було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст.214 КПК України) до Дрогобицького РВ поліції ГУ НП у Львівської області, /а.с.32-34/. У відповідь на вищевказану заяву Начальник ВП №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області Савчак Микола роз`яснив ТОВ «Золота Баня», що в даному випадку між ТОВ «Золота Баня» та громадянами [PERSON] та [PERSON] можуть вбачатись цивільно-правові відносини, які вирішуються виключно в судовому порядку відповідно до чинного Цивільного та Цивільного процесуального законодавства України /а.с.20-21/. Отже, предметом даного спору є матеріально-правова вимога щодо відшкодування матеріальної шкоди позивачу, завданої діями відповідачів. У відзиві на позов відповідачі посилаються на неправомірність встановлення шлагбауму, позивач же зазначає, що при такому встановленні позивач керувався Договором № 01/06-1 про встановлення земельного сервітуту, а саме п.4.3.3 Договору, згідно якого Сервітуарій має право вимагати усунення перешкод, які виникають при використанні Земельної ділянки, відносно якої встановлено Сервітут, а також з метою збереження земельної ділянки, здійснювати обмеження проїзду транспортних засобів, а також будь-яких самохідних засобів та електротранспорту (електроавтівки, електросамокати, гіроскутери, моно колеси, тощо), окрім обмежень прав Землекористувача. З огляду на предмет позову, питання правомірності встановлення шлагбауму не входить до предмету доказування в даній справі, а тому судом не досліджується. Разом з тим, відповідачі посилаються на те, що їхні дії з приводу пошкодження шлагбауму були вчинені не з метою умисного знищення майна, а з метою усунення незаконної, на їхню думку, перешкоди, створеної позивачем. При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідачів, що у статті 1 Основного Закону Україна проголошується правовою державою, і, як будь-яка правова держава, Україна гарантує захист прав і законних інтересів людини та громадянина у визначені Законами та підзаконними актами способи. При цьому, у статті 68 Конституції задекларовано обов`язок неухильного додержання Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Отже, з врахуванням наведеного, всі дії відповідачів повинні відбуватись виключно в правовому полі. Якщо відповідачі вважають, що позивачем, без належного дозволу було встановлено вказаний шлагбаум, особи, яким таким вставленням чиняться перешкоди щодо проїзду, проходу, зобов`язані були звернутись до компетентного органу щодо його демонтажу. Цивільним кодексом України передбачено певний порядок для цього. Відповідачі, заперечуючи проти позову, вказують, що діяли в інтересах територіальної громади. При цьому, жодних доказів щодо наявності у них повноважень від імені територіальної громади здійснювати такі дії відповідачами не надано. В той же час, долучені докази звернень до органів місцевого самоврядування стосуються гр. [PERSON] та мали місце у 2016 та 2023 році, тобто до події, яка сталася 28.08.2025. За таких обставин, суд доходить до висновку, про наявність вини відповідачів у пошкодженні майна позивача. Як вказано вище, з урахуванням встановлених судом обставин, визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу позивачі повинні доводити лише наявність шкоди та її розмір, а на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди. В даному ж випадку, судом встановлено факт заподіяння шкоди позивачу у вигляді пошкодження шлагбауму та наявність вини відповідачів у заподіянні цієї шкоди, яка виразилась у самовільному знищенні чужого майна. Проте, в даному випадку, на переконання суду, позивачем не доведено розмір цієї шкоди, виходячи з наступного. Так, як на підтвердження обґрунтування розміру завданої шкоди позивач посилається на акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 31.03.2025, відповідно до якого на підставі наказу директора ТОВ "Золота Баня" №13, прийнято в експлуатацію шлагбаум швидкісний ТУРБО, стріла 4 м. У момент приймання балансова вартість об`єкту 27065 грн., об`єкт знаходиться в с-ще Східниця на вул. Котляревського, 109, місцезнаходження - склад ТОВ "Золота Баня", а.с. 90. Відповідно до акту на списання основаних засобів від 28.08.2025, комісія призначена наказом директора ТОВ "Золота Баня" №13 від 31.03.2025, на підставі акту встановлення пошкодження майна зробила огляд шлагбауму швидкісного ТУРБО стріла 4 м. В результаті огляду встановлено, що шлагбаум надійшов на підприємство 09.01.2025, виявлено пошкодження майна, внаслідок якого відсутня можливість його використання за призначенням. Висновок комісії об`єкт не можна використовувати за первісним призначенням. В зазначеному акті мається відмітка про долучення до нього Акту встановлення факту пошкодження майна, проте, такий до матеріалів позову додано не було. Вартість списання 24245,75 грн., вартість знову 2819,25 грн. (а.с. 91). Разом з тим, до матеріалів позову не долученого жодного акту чи протоколу огляду місця події, на яких було б зафіксовано ідентифікуючі ознаки шлагбауму, описано його пошкодження, а відтак, стверджувати що відповідачі пошкодили шлагбаум, який зазначено у вказаних вище актах, неможливо. При цьому, суд враховує, що згідно акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 31.03.2025, місцезнаходження шлагбауму - склад ТОВ "Золота Баня", однак, з оглянутого судом наданого позивачем диску з відеозаписом події, місцезнаходження шлагбауму ділянка дороги, вздовж якої ростутуть дерева та чагарники, а не будівля складу. Крім цього, матеріали справи не містять жодних належних доказів щодо повного знищення майна позивача, неможливість його відновлення, які б повинні бути підтверджені висновком відповідної експертизи. Разом з тим, з долученої копії доповідної записки за результатом перевірки факту, викладеного у зверненнях ТОВ "Золота Баня", встановлено, що вартість завданої шкоди ТОВ "Золота Баня" складає 54130 грн., що є суперечливим з огляду на ціну позову, а.с. 22. Судом був досліджений диск з відеозаписом. На наданому позивачем диску міститься 1 короткий відеозапис, на якому видно наявність шлагбауму на відрізку дороги, яка є вузькою, до якого під`їхало 2 автомобілі. З автомобілів вийшли особи чоловічої та жіночої статі, один з яких руками відірвав шлагбаум та викинув його в чагарники. Учасників події чітко не видно як і неможливого становити ідентифікуючі ознаки шлагбауму, його довжину, інші характеристики, а також чи перебував він у робочому стані. Суд також враховує, що принцип змагальності згідно ст. 12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. З аналізу наданих сторонами доказів та наявних в матеріалах справи відомостей випливає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів розміру завданої йому шкоди. За таких обставин вимоги позивача задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. У позові позивач просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати, зокрема, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 3028 грн. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При таких обставинах, оскільки в позові відмовлено, а відтак, підстав для стягнення з відповідачів понесених судових витрат не встановлено.

Outcome: dismissed