Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 червня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22033000131608, відповідно до якого банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 15 грудня 2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до умов якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право кредитора до відповідача за кредитним договором №22033000131608 від 14 червня 2019 року. Згідно договору факторингу, сума боргу перед новим кредитором ТзОВ «Цикл Фінанс» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 27612,13 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту 18593,72 грн., заборгованість по відсотках 92,80 грн., заборгованість по комісії 8159,20 грн. На підставі вищевикладеного представник позивача просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №22033000131608 від 14.06.2019 року у розмірі 27612,13 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 18593,72 грн., заборгованість по відсотках 92,80 грн., заборгованість по комісії 8159,20 грн, інфляційні втрати у розмірі 657,90, грн. та 3% річних у розмірі 108, 51 грн., а також судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000, 00 грн. Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 14.10.2025 року у вказаній цивільній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначене судове засідання. В судове засідання представник позивача ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, будучі належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями та оголошеннями на сайті Судової влади України, у зв`язку з чим зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 14.06.2019 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22033000131608, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 24800,00 грн. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору строк кредитування становив 24 місяці; кінцева дата повернення кредиту - 14.06.2021 року; цільове призначення - на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту 4.7 % від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0, 001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних (а.с. 42). Випискою по особовому рахунку підтверджено надання АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відповідачу кредиту в розмірі 24800 грн. та часткове погашення заборгованості позичальником. Набуття позивачем права вимоги за кредитним договором №22033000131608 від 14.06.2019 р. підтверджується договором факторингу № 15.12.2021 від 15.12.2021, укладеним між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «Цикл Фінанс». Відповідно до витягу з Реєстру боржників, що є додатком до договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року, ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №22033000131608 від 14.06.2019 р., боржником за яким є [PERSON] у загальному розмірі 26845,72 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 18 593,72 грн.; заборгованість по відсотках 92,80 грн., заборгованість по комісії 8159,20 грн.(а.с. 33-34). Також згідно розрахунку позивача, наведеного в позовній заяві, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 14.12.2021 складає 26845,72 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 18 593,72 грн.; заборгованість по відсотках 92,80 грн., заборгованість по комісії 8159,20 грн.. Статтею 5ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 1054ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною першою статті 526ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Відповідно до статті 514 ЦК України, частини першої статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини першої статті 1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статей 1080, 1084ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Судом встановлено, що між відповідачем та АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» укладено кредитний договір, в якому погоджено умови надання кредиту, строк та порядок його повернення, даний договір особисто підписано відповідачем. Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 14.12.2021 виникла заборгованість за кредитним договором. Право грошової вимоги до відповідача правомірно перейшло до позивача на підставі Договору факторингу, в зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості. Суд зауважує, що у позовній заяві позивачем зазначена сума заборгованості у розмірі 26845,72 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 18 593,72 грн.; заборгованість по відсотках 92,80 грн., заборгованість по комісії 8159,20 грн.. Отже, судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18 593,72 грн. та за відсотками у розмірі 92,80 грн. підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 8159,20 грн., є необґрунтованими через наступне. Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника ( за наявності), для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, ЗУ «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків ( за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема, інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум ( за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» (10.06.2017р.), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Зі змісту п. 1.1 кредитного договору №22033000131608 від 14.06.2019 р. вбачається, що відповідачу [PERSON] встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту в розмірі 4,7 % без уточнення найменування конкретної послуги, систематичності її надання тощо. Таким чином, оскільки вказані умови договору не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а відповідно передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту, в тому числі і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків щодо погашення заборгованості, зокрема, інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншої інформації, що суперечить вимогам ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Враховуючи те, що позивачем встановлено щомісячну плату за послуги банку, в тому числі і які за законом повинні надаватись безоплатно, положення кредитного договору, укладеного між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачем [PERSON] , щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Аналогічну правову позицію висловила у Постанові від 13.07.2022р. у справі № 496/3134/19 Велика Палат Верховного Суду. Таким чином, оскільки умови договору щодо обов`язку здійснення платежів за комісією є нікчемними, нарахована позивачем заборгованість за комісією в сумі 8159,20 грн. стягненню не підлягає. Щодо нарахування інфляційних втрат в розмірі 657,90 грн. та 3 % річних в розмірі 108,51 грн., нарахованих за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року, про стягнення яких з відповідача на свою користь також просить позивач, суд зазначає наступне. Так, у відповідності до ч. 2 ст.625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Разом з тим, згідно п. 6 Прикінцевих таперехідних положеньЗУ "Проспоживче кредитування" у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). При цьому карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), було відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. згідно Постанови КМУ від 27 червня 2023 р. №651. Враховуючи наведене суд вважає, що з відповідача не підлягають стягненню інфляційні втрати та 3 % річних, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, становить 18686,52 грн. (18593,72 грн. + 92,80 грн.). Згідно з ч. 1, 2 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов ТОВ «Цикл Фінанс» задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1639,36 грн., виходячи з розрахунку: 18686,52 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2 422, 4 грн. (сума сплаченого судового збору) /27612,13 грн. (розмір заявлених позовних вимог). Щодо заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, понесені позивачем витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 3 000 грн. підтвердженні наявними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема, договором про надання правової допомоги № 43453613 від 02.01.2025, укладеним між ТОВ «Цикл Фінанс» та адвокатом Кеню Денисом Васильовичем; додатковою угодою № 22033000131608 до договору про надання правової допомоги від 02 січня 2025 року; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю; детальним описом робіт, виконаних адвокатом, актом №22033000131608 про підтвердження факту надання правничої допомоги від 15.08.2025 на суму 3 000,00 грн.(а.с.55, 56-60, 75, 77), співмірні з обсягом виконаних робіт, клопотань про зменшення суми витрат та про їх неспівмірність сторона відповідача суду не подавала, а тому вважає за необхідне їх стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 207, 512, 514, 525, 611, 612, 623-625, 1049, 1050, 1077, 1078, 1082 ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування» та

Outcome: partial