Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

ТОВ «Споживчий Центр», через представника Сарану А.О., звернулося з зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог представник [PERSON] зазначив, що 10.02.2025 між ТОВ "Споживчий Центр" та [PERSON] було укладено кредитний договір №10.02.2025-100000768. Відповідно до умов зазначеного договору Позичальнику надано кредит у розмірі 10000 грн. строком на 140 днів. Дата повернення кредиту 29.06.2025 з можливістю пролонгування строку кредитування. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет еквайрингу) склала 15% від суми кредиту 1\~500 грн. Денна процентна ставка 0,82%. Спосіб перерахування позичальнику кредитних коштів банківський рахунок споживача [NUMBER] . Згідно п. 3.1. Договору, за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ "Споживчий Центр" виконало належним чином. Відповідач отримав кредит в сумі 10 000 грн., згідно квитанції про перерахунок коштів. [PERSON] \~свої зобов`язання\~за Договором\~не виконав,\~у зв`язку\~з чим,\~станом на\~дату подачі\~позову,\~утворилась заборгованість\~у розмірі\~30\~500\~грн.00\~коп.,\~що складається\~з заборгованості\~по тілу\~кредиту в\~розмірі 10\~000\~грн.\~00\~коп.,\~по процентам\~в розмірі\~14\~000\~грн.\~00\~коп.,\~комісії \~1\~500\~грн.\~00\~коп.,\~неустойки -\~5\~000\~грн.00\~коп.,\~чим порушені\~права та\~інтереси ТОВ\~«Споживчий центр». Представник позивача Сарана А.О. просив задовольнити позов, стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 10.02.2025-100000768 від 10.02.2025 на користь\~ТОВ «Споживчий\~Центр» у розмірі 30 500 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача просив розглянути справу у відсутність представника Товариства, задовольнити заявлені позовні вимоги, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, в тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Заяв і клопотань від відповідача не надходило. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, з урахуванням думки позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між\~ТОВ "Споживчий\~центр"\~та [PERSON] 10.02.2025 був укладений договір №10.02.2025-100000768, який разом з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта), заявкою, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), складає кредитний договір. Відповідно до його умов ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачеві кредит у розмірі 10\~000 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, терміном на 140 календарних днів. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 1 500 грн. 00 коп. Неустойка: 100 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно п. 2 Кредитного договору та ч. 1 ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір позики був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно інформаційного повідомлення позичальника від 10.02.2025 вбачається, що [PERSON] було надано наступний одноразовий ідентифікатор Е434, для підписання кредитного договору та додатків до нього. Сторонами договору також узгоджено порядок повернення кредиту згідно Графіку платежів за Договором про надання фінансового кредиту № 10.02.2025-100000768. ТОВ "Споживчий центр" умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, зарахувавши 10.02.2025 відповідачу грошові кошти в сумі 10\~000 грн. 00 коп. на платіжну картку № 5167-80ХХХХХ-4472 (вказану позичальником в пропозиції про укладення кредитного договору), номер транзакції в системі iPay.ua 649166734, призначення платежу: Видача за договором кредиту №10.02.2025-100000768, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «Упр» за вих. № 112-1308 від 13.08.2025. Відповідач зі свого боку не виконав умови Кредитного договору № 10.02.2025-100000768, що підтверджується довідкою \~розрахунком про\~стан заборгованості\~та станом\~на 29.06.2025\~заборгованість відповідача\~склала 30\~500грн. 00 коп., з яких 10\~000грн. 00 коп. основний борг, 14 000 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 1 500 грн. 00 коп. комісія; 5\~000 грн.00 коп. - неустойка. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В порядку ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~ статтею 1049\~ЦК\~України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом з цим, як вбачається з наданого представником позивача до суду розрахунку заборгованості за договором кредиту №10.02.2025-100000768 від 10.02.2025,\~укладеного між\~ТОВ "Споживчий\~центр"\~та [PERSON] , нарахування боргу здійснено із порушенням п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України та пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тобто до суми боргу включено суму неустойки, нараховану кредитодавцем за прострочення позичальником грошового зобов`язання. Так, відповідно до п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України згідно п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: - у періоді існування особливих правових наслідків, - таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; - у договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; -у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Такі самі наслідки закріплені в п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами з 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і станом на дату розгляду цієї справи діє на території України. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України). Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)). Враховуючи вищевикладене, кредитодавець в порушення вимог п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України та п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» неправомірно нарахував неустойку. З урахуванням зазначених вище обмежень встановлених п. 18 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного кодексу України та п. 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» відсутні правові підстави для стягнення з відповідача [PERSON] неустойки у загальному розмірі 5 000 грн. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в частині стягнення з [PERSON] заборгованості на користь АТ «Споживчий Центр»у\~загальному розмірі\~25\~500 грн. 00 коп., з яких 10 000 грн. 00 коп. основний борг, 14 000 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 1 500 грн. 00 коп. комісія. Решта позовних вимог задоволенню не підлягає. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості на користь ТОВ «Споживчий Центр» у загальному\~розмірі 25\~500 грн. 00 коп., що складає 83,61 %, то на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати за сплачений судовий збір у розмірі 2 025 грн. 37 коп. ( 2\~422 грн. 40 коп.* 83,61 % = 2 025 грн. 37 коп.).

Outcome: partial