Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до Подільського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 29.05.2025 цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» передано до Оболонського районного суду міста Києва, в порядку передбаченому ст. 31 ЦПК України. В обґрунтування позову зазначає, що 02.09.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 02468-09/2024, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. 23.12.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 23122024, згідно якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 02468-09/2024. Оскільки після відступлення ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги до [PERSON] останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 25 440 грн. 00 коп. заборгованості за договором. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження). Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 02.09.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 02468-09/2024, згідно якого товариство надало [PERSON] кредит у розмірі 8 000 грн. 00 коп. строком на 120 днів, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити комісію за його надання та проценти за його користування. Разом з тим, 23.12.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 23122024, згідно якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 02468-09/2024. Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданої ТОВ «Стар Файненс Груп», [PERSON] має заборгованість у розмірі 25 440 грн. 00 коп., з яких 8 000 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9 040 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом та 8 400 грн. 00 коп. - заборгованість за штрафом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів за укладеним кредитним договором не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу та суми заборгованості по процентам та комісій. Щодо стягнення заборгованості за неустойкою слід зазначити наступне. Відповідно до п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки станом на дату підписання кредитного договору та ухвалення рішення воєнний стан триває, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позову про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості по неустойці у розмірі 8 400 грн. 00 коп. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн. є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial