Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

27 серпня 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути збитки у сумі 123500 грн. Обґрунтовано позов тим, що 08 березня 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , та «Nissan Maxima», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача. Згідно з європротоколом відповідач визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , був забезпечений за договором добровільного страхування наземного транспорту в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Універсальна», а транспортний засіб «Nissan Maxima», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач, був забезпечений за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА». Потерпіла особа звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 171000 грн. У свою чергу, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» здійснило виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 47500 грн., оскільки ліміт відповідальності страховика на момент ДТП складав 50000 грн., а франшиза 2500 грн. Різниця між виплаченим страховим відшкодуванням та сумою страхового відшкодування, виплаченою позивачу Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», становить 123500 грн. Відповідно до норм законодавства позивач має право вимоги до водія транспортного засобу, що спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання представник позивача не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглянути за її відсутності, вказавши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 08 березня 2022 року о 12 год. 30 хв. в селищі Вертіївка Чернігівської області сталася ДТП за участю транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Nissan Maxima», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Учасниками ДТП [PERSON] та [PERSON] було складено та підписано спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 10). Так, з повідомлення слідує, що [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Nissan Maxima», реєстраційний номер [NUMBER] , під час\~руху в\~одному і\~тому ж\~напрямку та\~по одній\~і тій\~же смузі здійснив зіткнення із задньою частиною транспортного засобу «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Транспортний засіб «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав пошкодження задньої та передньої частини автомобіля, а транспортний засіб «Nissan Maxima», реєстраційний номер [NUMBER] значні пошкодження передньої частини транспортного засобу. [PERSON] визнав себе винним у вчиненні ДТП. Власником автомобіля «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 13). 17 вересня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» (страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 3014/232/000777, відповідно до якого застраховано транспортний засіб «Ford», реєстраційний номер [NUMBER] . За умовами вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування (а.с. 8 на звороті-9). При цьому, сторонами вказаного договору добровільного страхування наземного транспорту було погоджено, що страхова сума становить 270000 грн. 09 березня 2022 року [PERSON] звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 10 на звороті-11). Відповідно до копії звіту № 32-D/11/21 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 29 вересня 2022 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Ford Ka», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП станом на 08.03.2022 складає 271862 грн. 59 коп. (а.с. 16-19). Згідно із копією висновку про вартість майна № 32-R/11/23/2022-03-08 від 27 вересня 2022 року ринкова вартість пошкодженого об`єкта колісного транспортного засобу «Ford Ka», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 72000 грн. (а.с. 23-24). З копії аварійного сертифікату слідує, що оскільки згідно із пунктом 10.7 договору транспортний засіб визнано конструктивно загиблим, а тому розмір страхового відшкодування становить 171000 грн. (270000 грн. страхова сума 72000 грн. (вартість автомобіля у битому стані) 27000 грн. (франшиза) = 171000 грн. (а.с. 29 на звороті). На підставі страхового акту № 114099/1 від 27 вересня 2022 року (а.с. 30) Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» сплатило [PERSON] страхове відшкодування в сумі 171000 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції № 22083 від 28 вересня 2022 року (а.с. 30 на звороті). У свою чергу, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205930337 у Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (а.с. 31). Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на підставі розрахунку страхового відшкодування від 03 травня 2023 року (а.с. 32) та на підставі страхового акту № ОЦВ-Р-Х-22-32-82293/1 від 12 травня 2023 року (а.с. 31 на звороті) здійснило страхову виплату Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Універсальна» в сумі 47500 грн. 28 серпня 2023 року позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування шкоди в порядку суброгації в сумі 123500 грн. (а.с. 32 на звороті-33). Однак, вказані грошові кошти відповідачем сплачені в добровільному порядку не були. Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з вимогами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. У частинах першій та третій статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 Цивільного кодексу України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобо`язанні до страховика. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтею 993 Цивільного кодексу України до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Враховуючи викладене, під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків згідно з умовами договору. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до нього (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Відносини ж між відповідачем та його страховиком (Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на час виникнення спірних відносин. Відповідно до\~пункту 22.1.\~статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на час виникнення спірних відносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на час виникнення спірних відносин, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до\~статті 29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» від\~1\~липня 2004\~року №\~1961-IV,\~чинного на\~час виникнення\~спірних відносин, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У статті 12 Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» від\~1\~липня 2004\~року №\~1961-IV,\~чинного на\~час виникнення\~спірних відносин,\~було визначено,\~що розмір\~франшизи при\~відшкодуванні шкоди,\~заподіяної майну\~потерпілих,\~встановлюється при\~укладанні договору\~обов`язкового страхування\~цивільно-правової\~відповідальності і\~не може\~перевищувати 2\~відсотки від\~страхової суми,\~в межах\~якого відшкодовується\~збиток,\~заподіяний майну\~потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. На момент ДТП ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи у разі оформлення спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), складав 50000 грн. Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши завдану шкоду в межах ліміту відповідальності страховика та за вирахуванням франшизи. Різницю між виплаченим позивачем потерпілій особі страховим відшкодуванням та страховим відшкодуванням, виплаченим позивачу страховиком відповідача, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, тобто відповідач. За таких обставин, враховуючи, що страховиком було виплачено власнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування та беручи до уваги те, що відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved