Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

До Тиврівського районного суду Вінницької області з Вінницького районного суду Вінницької області надійшли матеріали справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Санфорд Капітал до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.08.2019 між АТ «Ідея Банк», ТОВ «Нью Файнерс Сервіс» та [PERSON] було укладено змішаний договір кредиту та страхування №Z06.22377.005562108, відповідно до умов якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для власних потреб на наступних умовах: сума кредиту - 30000 грн, строк кредитування - 36 місяців, процентна ставка - 21,99 % річних. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 06.08.2022 за відповідачем утворилась заборгованість. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» був укладений договір факторингу № 16/11-23, за умовами якого фактор набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 06.08.2019 №Z06.22377.005562108. 29.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-23, за умовами якого фактор набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 06.08.2019 №Z06.22377.005562108. Таким чином, ТОВ «Санфорд Капітал» є поточним кредитором щодо заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 06.08.2019 №Z06.22377.005562108. Оскільки відповідачем умови кредитного договору не виконано та кредитні кошти не повернуто позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 52136,51 грн, з яких заборгованість за основною сумою кредиту 30000 грн, заборгованість за відсотками 22136,51 грн, а також судових витрат зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 гривень, на оплату послуг поштового зв`язку в сумі відповідно до розрахункового документа про оплату послуг поштового зв`язку, на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 7 200,00 гривень Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 03 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за відсутності клопотань будь-якої із сторін про інше. Учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи. Копію ухвали було направлено учасникам справи, зокрема, відповідачу на зареєстровану адресу проживання 09.06.2025 (а.с. 79). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке 15.07.2025 повернуто до суду з довідкою про причини повернення, у якій зазначено, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 62). З урахуванням викладено на офіційному веб-порталі судової влади України 11.03.2025 розміщено оголошення про виклик відповідачки до суду. Крім того, 10.06.2025 [PERSON] в суді отримала копію ухвали від 03.06.2025 та ознайомилася з матеріалами справи (а.с.79, 80). Згідно поданої відповідачкою заяви, її місце проживання: [ADDRESS] . Відповідно до\~ч.\~7\~ст.\~128\~ЦПК України\~у разі\~ненадання учасниками\~справи інформації\~щодо їх\~адреси судова\~повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Частиною 10 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про вирішення спору за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом на підставі досліджених доказів, які містяться в матеріалах справи. 06.08.2019 між АТ «Ідея Банк», ТОВ «Нью Файнерс Сервіс» та [PERSON] було укладено змішаний договір кредиту та страхування №Z06.22377.005562108 (а.с.19 зворот). Договір містить підписи сторін. Відповідно до п. 1.2., 1.3., 1.4., 1.6. кредитного договору сума кредиту - 30000 грн, процентна ставка - змінювана 21,99% річних, строк кредитування - 36 місяців, дата повернення кредиту - 06.08.2022. Відповідно до п. 1.7. кредитного договору банк надає позичальнику кредит для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 30000 грн на рахунок № [NUMBER] позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 2602,74 грн на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя». Згідно з п. 3 кредитного договору нанесенням власноручного підпису під цим договором позичальник, зокрема, погоджується з тим, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 43 зворот - 61), тарифи та паспорт споживчого кредиту (а.с. 62 зворот) є невід`ємними складовими цього договору, він ознайомлений з ними та зобов`язується їх виконувати; акцептує публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО АТ «Ідея Банк», яка розміщена на офіційному веб-сайті банку. Відповідно до ордеру-розпорядження № 1 від 06.08.2019 про видачу кредиту [PERSON] на підставі договору №Z06.22377.005562108 від 06.08.2019 було перераховано грошові кошти в сумі 27397,26 грн та ордеру - розпорядження № 2 від 06.08.2019 про сплату страхового платежу було сплачено страховий платіж в сумі 2602,74 грн (а.с.37 зворот). В банківській виписці від 16.11.2023 за кредитним договором №Z06.22377.005562108 від 06.08.2019 містяться записи за 06.08.2019 про видачу кредиту [PERSON] на підставі договору №Z06.22377.005562108 від 06.08.2019 в сумі 27397,26 грн, про оплату страхового платежу в сумі 2602,74 грн (а.с. 61 зворот). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z06.22377.005562108 від 06.08.2019 борг станом на 16.11.2023 становить 80231,39 грн, з яких заборгованість за основним боргом - 30000 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими\~відсотками- 22136,51 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 28094,88 грн (а.с. 12 зворот). В матеріалах справи містяться копія паспорта громадянина України [PERSON] , копія картки платника податків [PERSON] , які засвідчені [PERSON] власноручним підписом та звірені з оригіналом спеціалістом банку (а.с. 38). 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» укладено договір факторингу № 16/11-23, відповідно до якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами в день укладання цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді, що надсилається разом з актом приймання передачі реєстру боржників. Сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги, складає 2995777,00 грн, включаючи суму гарантійного внеску в розмірі 200000 грн, внесену фактором на рахунок клієнта на підставі договору про участь в торгах від 17.10.2023. Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно із законодавством мають на це право (а.с. 28-34). Згідно друкованого реєстру боржників № 1 від 16.11.2023 до ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» від АТ «Ідея Банк» перейшли права вимоги до боржників, зокрема, і до [PERSON] в сумі 80231,39 грн, з яких заборгованість за основним боргом - 30000 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими\~відсотками- 22136,51 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 28094,88 грн (а.с. 35-37). 29.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-23, відповідно до якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі 201460702,30 грн, що складає розмір заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами в день укладання цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді, що надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників. Сума фінансування, що надається фактором клієнту під відступлення прав вимоги, складає 2933447,18 грн (а.с. 21-27). Згідно витягу з друкованого реєстру боржників № 1, що є додатком до договору факторингу № 29/12-23 від 29.12.2023 до ТОВ «Санфорд Капітал» від ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» перейшли права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Z06.22377.005562108 від 06.08.2019 в сумі 80231,39 грн (а.с. 8 зворот). Водночас, відповідно до позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 52136,51 грн, з яких заборгованість за основною сумою кредиту 30000 грн, заборгованість за відсотками 22136,51 грн. Матеріали справи містять копії виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Санфорд Капітал» та витягу з Державного реєстру фінансових установ про видачу ТОВ «Санфорд Капітал» ліцензії для здійснення діяльності з надання фінансових послуг (а.с. 49-51) Дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~положень ст.\~638\~ЦК України\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними\~умовами договору\~є умови\~про предмет\~договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду,\~а також\~усі ті\~умови,\~щодо яких\~за заявою\~хоча б\~однієї із\~сторін має\~бути досягнуто\~згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639\~ЦК України\~передбачено,\~що договір\~може бути\~укладений у\~будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до\~положень ст.\~640\~ЦК України договір\~є укладеним\~з моменту\~одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно ст. 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема, тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності) тощо. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Судом встановлено, що між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір, який відповідає вимогам цивільного законодавства, що висуваються до договорів такого типу, на виконання умов укладеного договору кредитодавцем здійснено перерахування коштів на рахунок позичальника. Таким чином, кредитний договір є укладеним. Банком виконано свої зобов`язання за умовами кредитного договору, натомість відповідач свої зобов`язання за умовами договору не виконав. Враховуючи викладене, АТ «Ідея Банк» відступило права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, ТОВ «ФК «Сонаті» відповідно до укладеного договору факторингу, а ТОВ «ФК «Сонаті», в свою чергу, відступило права вимоги за кредитним договором ТОВ «Санфорд Капітал» відповідно до укладеного договору факторингу. Укладені договори факторингу відповідають вимогам цивільного законодавства. Таким чином, ТОВ «Санфорд Капітал» є новим кредитором по відношенню до боржника [PERSON] за укладеним 06.08.2019 між АТ «Ідея Банк», ТОВ «Нью Файнерс Сервіс» та [PERSON] змішаним договором кредиту та страхування №Z06.22377.005562108. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, здійсненим позивачем за основною сумою кредиту, в розмірі 30000 грн. Водночас, суд не погоджується із розрахунком заборгованості за нарахованими відсотками виходячи з такого. Як вбачається із умов кредитного договору відповідачу надано кредит в розмірі 30000 грн строком на 36 місяців із відсотковою ставкою 21,99% річних. Інформації щодо погашення кредиту відповідачем матеріали справи не містять. Отже, відсотки в межах погодженого сторонами строку кредитування за погодженою процентною ставкою складають 30000 грн/100*21,99%*3=19791 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за змішаним договором кредиту та страхування №Z06.22377.005562108 від 06.08.2019, укладеним між АТ «Ідея Банк», ТОВ «Нью Файнерс Сервіс» та [PERSON] , в розмірі 49791 грн, з яких заборгованість за основною сумою кредиту 30000 грн, заборгованість за відсотками 19791 грн. \~ \~ \~ \~ Розподіл процесуальних витрат. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 22.05.2025 № 1196 (а.с. 71). Крім цього, позивачем заявлено до відшкодування витрати на правову допомогу в розмірі 7200 грн, які позивач підтверджує договором про надання правничої допомоги від 01.04.2024 № 1/04 (а.с. 14-19), актом № 5 приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 05.05.2024 (а.с. 27 зворот). Також позивачем заявлено до відшкодування витрати на оплату послуг поштового зв`язку, які відповідно до списку згрупованих поштових відправлень АТ «Укрпошта» (ф. 103А) від 22.05.2025 складають 55 грн (а.с. 40-42). \~ \~ \~ \~ Зважаючи на висновок суду про часткове задоволення позовних вимог у відсотковому відношенні в розмірі 95,5% заявлених позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а смае: 2313,39 грн сплаченого судового збору, 6876 грн витрат на правничу допомогу та 52,53 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витрат на оплату послуг поштового зв`язку за пересилання документів, що разом складає 9241,92 грн. Враховуючи викладене,\~

Outcome: partial