Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

27 жовтня 2025 року до Білопільського районного суду надійшов позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] , який мотивований тим, що 17 жовтня 2022 року між ТОВ «Мілоан»і\~ [PERSON] \~укладено договір\~про надання\~споживчого кредиту\~№8667329,\~на підставі\~якого останній\~отримав грошові\~кошти у\~сумі 7000\~грн зі\~сплатою процентів\~за користування\~кредитними коштами\~та інших\~платежів та\~можливих штрафних\~санкцій,\~що передбачені\~кредитним договором.\~30\~січня 2023\~року між\~ТОВ «Мілоан»\~і ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги 89-МЛ, відповідно до якого останнє набуло право вимоги грошових коштів до [PERSON] . Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ані перед первісним, ані перед новим кредитором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 27965 грн з яких: 7000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 20265 грн прострочена заборгованість за сумою відсотків і 700 грн прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] на користь товариства вказану суму, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 29 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження і справа призначена до судового розгляду (а. с. 20). У судове\~засідання представник\~позивача ТОВ\~«ФК "Кредит-Капітал" Усенко М.І. не з`явився, одночасно з пред`явленням позову заявив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 2 зв.). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання останній відсутній, інформації щодо\~своєї адреси\~суду не\~надав,\~а тому\~відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена йому належним чином (а. с. 25, 26). У зв`язку з тим, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 17 жовтня 2022 між [PERSON] і ТОВ «Мілоан» у режимі онлайн укладено договір про споживчий кредит №8667329, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 7000 грн загальним строком на 105 днів з 17 жовтня 2022 року, пільговий період 15 днів, поточний період 90 днів. Стандартна ставка 3% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом поточного періоду. Орієнтовна загальна вартість кредиту для першого пільгового періоду складає 9275 грн, орієнтовна загальна вартіть кредиту за весь строк кредитування скаладає 28175 грн. Комісія за надання кредиту в сумі 700 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (а. с. 3-8). У пункті 1.2 договору зазначено, що кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок використанням карти № [NUMBER] . Підписанням вказаного договору [PERSON] відповідно до п. 5.1 підтвердив, що до укладення договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією, передбаченою ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п. п. 6.1, 6.2 договору він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток, месенджери. Після укладення кредитний договір надається (надсилається) позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті. Відповідно до п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у терміни, встановлені у графіку платежів, наведеному у додатку №1 до договору, що є його невід`ємною частиною. Згідно з п. 3.2.6 кредитного договору кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У графі позичальник роздруківки вказаного договору, графіку платежів (додаток №1 до договору), паспорті споживчого кредиту (додаток №2 до договору) клієнтом вказаний [PERSON] (а. с. 8, 10). Відповідно до платіжного доручення 84960602 від 17 жовтня 2022 року ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти у сумі 7000 на карту [NUMBER] згідно з вищезазначеним договором (а.с. 10 зв). Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №8667329 від 17 жовтня 2022 року заборгованість [PERSON] становить 27965 грн, з них: 7000 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 20265 грн - прострочене тіло кредиту, 700 грн - заборгованість а комісією (матеріали електронної справи). 30 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №89-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні первісному кредиторові права вимоги за зобов`язаннями строк виконання яких настав, або настане у майбутньому до третіх осіб-боржників (матеріали електронної справи). Відповідно до п. 6.2.3 вказаного договору права вимоги переходять до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі реєстру боржників (Матеріали електронної справи). Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №89-МЛ від 30 січня 2023 року сторонами укладено 30 січня 2025 року. Згідно із витягом з реєстру боржників ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] у розмірі 27965 грн за кредитним договором №8667329, з яких: 7000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20265 грн - заборгованість за відсотками, 700 грн - заборгованість по комісії (матеріали електронної справи). 12 серпня 2025 року позивачем на адресу [PERSON] надіслано претензію про погашення заборгованості (матеріли електронної справи). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення з [PERSON] 7000 грн заборгованості за кредитом та 20265 грн процентів за користування кредитом. Щодо стягнення з [PERSON] 700 грн комісії за видачу кредиту суд зазначає такее. Згідно з п. 1.5.1 кредитного договору №8667329\~від 17\~жовтня 2022 року комісія за надання кредиту становить 700 грн та нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (а. с. 4). Проте, у вказаному договорі не зазначено та позивачем не надано доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням кредиту, який надається відповідачу та за які товариством встановлена комісія. Отже положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». \~ \~ \~ \~З огляду на зазначене суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача комісії у розмірі 700 грн за надання кредитних коштів. Що стосується вимоги про стягнення 8000 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов такого висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути 4311,70 грн понесених та документально підтверджених судових витрат пропорційно задоволеним вимогам (а. с. 17).

Outcome: partial