Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

07.10.2025 директор ТОВ «Глобал Спліт» Балашов В.В. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 244929/1422714 у розмірі 46 283,13 грн. та судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.04.2016 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладений Договір про надання банківських послуг № 244929/1422714. На підставі Заяви про надання банківської послуги «Кредитна картка» від 17.06.2021 відповідачу було встановлено кредитний ліміт на наступних умовах: валюта гривня; розмір кредитної лінії (кредитний ліміт) 50 000,00 грн.; строк 36 місяців; процентна ставка (фіксована) 36% річних; процентна ставка на несвоєчасно погашену (прострочену) заборгованість по кредитній лінії 72,00% річних; реальна процентна ставка за кредитною лінією (фіксована) 43,26% річних; загальна вартість кредитної лінії 88180,49 грн; максимальний розмір кредитного ліміту 250 000,00 грн.; орієнтована реальна процентна ставка за кредитною лінією (розрахована виходячи з максимального розміру кредитного ліміту) 43,26% річних; орієнтовна загальна вартість кредитної лінії лінією (розрахована виходячи з максимального розміру кредитного ліміту) - 450 975,45 грн. Відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати щомісячних внесків та процентів за користування кредитом. 29.08.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення прав вимоги № 4-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Глобал Спліт» набуло права вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 244929/1422714 від 17.06.2021. АТ «Креді Агріколь Банк» направило [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги за договором № 4-2023 від 29.08.2023 до ТОВ «Глобал Спліт», яке в свою чергу стало новим кредитором та має право вимагати погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 244929/1422714. 12.02.2025 ТОВ «Глобал Спліт» надіслало [PERSON] вимогу про необхідність сплати заборгованості по кредиту протягом 30 календарних днів з дати направлення вимоги. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань станом на 30.09.2025 у відповідача утворилась заборгованість за договором № 244929/1422714 від 17.06.2021 у розмірі 46\~283,13 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом 34 788,63 грн.; простроченої заборгованості за відсотками - 11 494,50 грн. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.10.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином. 21.11.2025 від директора ТОВ «Глобал Спліт» Балашова В.В. надійшла заява, в якій він підтримав позовні вимоги та просив проводи розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляд справи був повідомлений належним чином. До початку розгляду справи подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та у зв`язку з визнанням позову просив зменшити судовий збір. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно з частиною 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статі 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1050 ЦК України передбачені наслідки порушення договору позичальником. Так, Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 11.04.2016 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладений Договір про надання банківських послуг № 244929/1422714, відповідно до п.2.1 якого АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язалося надати за зверненням [PERSON] банківську послугу, а [PERSON] зобов`язався прийняти банківські послугу за належним чином виконувати зобов`язання , що встановлені в договорі відносно такої банківської послуги, в томі числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за отриманні банківські послуги. 17.06.2021 [PERSON] звернувся до АТ «Креді Агріколь Банк» із заявою заявою про надання банківської послуги «Кредитна картка», в якій просив відкрити поточний (картковий) рахунок та видати йому кредитну картку з встановленим кредитним лімітом на наступних умовах: валюта гривня; розмір кредитної лінії (кредитний ліміт) 50 000,00 грн.; строк 36 місяців; процентна ставка (фіксована) 36% річних; процентна ставка на несвоєчасно погашену (прострочену) заборгованість по кредитній лінії 72,00% річних; реальна процентна ставка за кредитною лінією (фіксована) 43,26% річних; загальна вартість кредитної лінії 88 180,49 грн; максимальний розмір кредитного ліміту 250 000,00 грн.; орієнтована реальна процентна ставка за кредитною лінією (розрахована виходячи з максимального розміру кредитного ліміту) 43,26% річних; орієнтовна загальна вартість кредитної лінії лінією (розрахована виходячи з максимального розміру кредитного ліміту) - 450 975,45 грн. АТ «Креді\~Агріколь Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість у розмірі 46\~283,13 грн. 29.08.2023 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено Договір про відступлення прав вимог № 4-2023, відповідно до якого АТ «Креді Агріколь Банк» зобов`язалося передати (відступити) ТОВ «Глобал Спліт» права вимоги до боржників, а ТОВ «Глобал Спліт» набути права вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» за кредитними договорами та сплатити АТ «Креді Агріколь Банк» за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 15.09.2023, який є додатком № 1 до Договору про відступлення прав вимог № 4-2023 від 29.08.2023, АТ «Креді Агріколь Банк» відступило ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 244929/1422714 від 17.06.2021 у розмірі 46 283,13 грн. 15.09.2023 АТ «Креді Агріколь Банк» направило [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 244929/1422714 від 17.06.2021 ТОВ «Глобал Спліт» та необхідність перерахування коштів в сумі 46 283,13 грн., що відповідає розміру поточних зобов`язань за кредитним договором, на користь нового кредитора - ТОВ «Глобал Спліт». 12.02.2025 ТОВ «Глобал Спліт» направило [PERSON] вимогу про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором № 244929/1422714 від 17.06.2021 у розмірі 46 283,13 грн. протягом 30 календарних днів з дати відправки вимоги. Однак, вказана вимога відповідачем була проігнорована, заборгованість не погашена. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 244929/1422714 від 17.06.2025 станом на 30.09.2025 заборгованість відповідача становить 46 283,13 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за основним боргом 34 788,63 грн.; простроченої заборгованості за відсотками - 11 494,50 грн. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зокрема те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, однак взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 244929/1422714 у розмірі 46 283,13 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та положеннями частини 1 статті 142 ЦПК України, згідно якої у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а інші 50 відсотків стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved