Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Представник позивачки звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачки, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер син позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина за законом, до складу якої входить 1/3 частина квартири за [ADDRESS] . При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці було відмовлено внаслідок пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, яку позивачка не подала своєчасно у зв`язку з переживанням моральних страждань і перебуванням у пригніченому стані після смерті сина; у зв`язку з проживанням у спільній квартині і заволодінням особистими речами спадкодавця; у зв`язку із змінами в чинному законодавстві, які передбачали зупинення строків спадкування у воєнний час та з не обізнаністю із законодавством про перебіг строків для подання заяви про прийняття спадщини і порадами своїх знайомих, які отримували спадщину раніше. Так як, на її думку, встановлений шестимісячний строк нею пропущений з поважних причин, то представник позивачки звернувся до суду і просив визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивачка не з`явилася, а її представник підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив звернути увагу на ту обставину, що позивачкою пропущено строк невеликого розміру. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, мотивуючи це тим, що після смерті спадкодавця позивачка належним чином оформила свої права, які стосуються соціальних гарантій, отримала одноразову допомогу і пенсію, що свідчить про відсутність порушень емоційного стану. Крім того, представник відповідача вважає, що строк подання заяви про прийняття спадщини, пропущений позивачкою (один рік) є значним, і в судовому засіданні не було наведено об`єктивних причин його пропуску, які є поважними. З паспорта, картки, витягу (а.с. 4-5), досліджених у судовому засіданні вбачається, що позивачкою є [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] . З свідоцтва (а.с. 8), дослідженого у судовому засіданні вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва, витягу (а.с. 9-10), досліджених у судовому засіданні вбачається, що 24 грудня 2003р. Відділом комунального майна та приватизації Лебединського міськвиконкому на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на житло за № [NUMBER] , у відповідності з яким їм була передані у спільну часткову власність (по 1/3 частині кожному) квартира за номером [ADDRESS] . З свідоцтва, довідки, витягу (а.с. 11-13), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та [INFO] загинув перебуваючи в н.п. Рівнопіль, Великоновосілківської селищної територіальної громади Донецької області. З постанови (а.с. 14), дослідженої в судовому засіданні, вбачається, що при зверненні до нотаріуса позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини. З листа, інформаційних довідок та спадкової справи (а.с. 22-30) досліджених в судовому засіданні, вбачається, що після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , 14.09.2023 року заведена спадкова справа № 250/2023. Вислухавши представників сторін та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не обґрунтована, між сторонами мають місце цивільні правовідносини, а позовні вимоги до задоволення не підлягають, так як в судовому засіданні було встановлено, що [INFO] у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України загинув син позивачки [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. При зверненні 13.12.2024 року до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивачці було відмовлено внаслідок пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Зазначену заяву позивачка не подала своєчасно у зв`язку з переживанням моральних страждань і перебуванням у пригніченому стані після смерті сина; у зв`язку з проживанням у спільній квартині і заволодінням особистими речами спадкодавця; у зв`язку із змінами в чинному законодавстві, які передбачали зупинення строків спадкування у воєнний час та з не обізнаністю із законодавством про перебіг строків для подання заяви про прийняття спадщини і порадами своїх знайомих, які отримували спадщину раніше. При цьому, після смерті спадкодавця позивачка належним чином оформила свої права, які стосуються соціальних гарантій, отримала одноразову допомогу і пенсію. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні. Згідно\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.ст.\~1220,\~1222,\~1270\~ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини . Згідно ст.1269\~ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд бере\~до уваги,\~що згідно\~вимог ст.ст.\~12,\~81\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюються\~на засадах\~змагальності сторін\~і кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог чи\~заперечень та\~вважає,\~що судовому\~засіданні представником\~позивачки не\~було доведено,\~щозвернутись із заявою про прийняття спадщини після смерті свого сина своєчасно вона не мала можливості з поважних причин. При цьому суд враховує, що норми ч. 3 ст. 1272\~Цивільного кодексу України\~щодо надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними, а поважними причинами пропуску строку можуть бути: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі № 6-1486цс15, від 23.08.2017 у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, від 17.10.2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18, від 31.01.2020 року у справі № 450/1383/18, від 17.08.2023 у справі № 626/274/22. Смерть [PERSON] мала місце 15 червня 2023 року, спадщина відкрилась в день його смерті і строк для її прийняття згідно приписів ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~обчислюється з вказаної дати. Відтак останнім днем строку прийняття спадщини для позивачки як спадкоємиці першої черги після смерті свого сина було 15.12.2023 року, але з заявою про прийняття спадщини\~ [PERSON] звернулася лише 13.12.2024 р. і наступного дня нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В той\~же час\~в ході\~судового розгляду\~суду не\~було надано\~і матеріали\~справи не\~містять доказів\~на підтвердження\~доводів сторони\~позивача про\~те,\~щопозивачка протягом шестимісячного строку після відкриття спадщини переживала моральні страждання такої інтенсивності і перебувала у пригніченому стані такого рівня, що не могла звернутись до нотаріуса, в той час як в судовому засіданні не було оспорено доводів представника відповідача в тій частині, що після смерті спадкодавця позивачка належним чином оформила свої права, які стосуються соціальних гарантій, отримала одноразову допомогу і пенсію, що може свідчити про відсутність у неї порушень емоційного стану. Також суд\~не може\~взяти до\~уваги і\~доводи сторони\~позивача в\~тій частині,\~що поважними\~причинами порушення\~строку на\~звернення із заявою\~про прийняття\~спадщини єзміни в чинному законодавстві, які передбачали зупинення строків спадкування у воєнний час, так як в судовому засіданні було встановлено, що ці зміни були скасовані в червні 2023 року - до смерті [PERSON] .. Також суд враховує, що згідно правової позиції, викладеної в постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року справа № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року справа № 6-1486цс15 та від 14 вересня 2016 року справа № 6-1215цс16 якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через юридичну необізнаність, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Тому доводи представника позивачки про те, що проживання у\~спільній квартині\~і заволодіння\~особистими речами\~спадкодавця,\~її необізнаність\~із законодавством\~про перебіг\~строків для\~подання заяви\~про прийняття\~спадщини і\~виконання порад\~своїх знайомих,\~які отримували\~спадщину раніше суд взяти до уваги не може. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першоїстатті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. За правилами доказування, визначеними ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Жодних інших поважних причин для визначення позивачці додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, представником\~позивачки не наведено та матеріали справи не містять. Тому суд вважає, що сторона позивачки не надала жодних доказів та не довела об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного прийняття нею спадщини, і вона як спадкоємиця, якій було достеменно відомо про відкриття спадщини, без жодних вагомих на те перешкод (поважних причин) не звернулася до нотаріальної контори з заявою про її прийняття у визначений законом строк. В той же час якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Таким чином, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Тому суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed