Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЕАПБ») звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 39121-08/2023 від 30.08.2023 в розмірі 69745 грн, з яких: 7000 грн - заборгованість за основним боргом 62\~475 грн - заборгованість за відсотками. Свої вимоги мотивує тим, що 02.01.2024 [PERSON] уклала із ТОВ «Аванс Кредит» кредитний договір №39121-08/2023, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений п.8 кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Кошти надані у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, які надані відповідачем. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит», які розміщені на веб-сайті товариства. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується не ухильно дотримуватися цих правил. 20.08.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20082024, за яким ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 20.08.2024 до договору факторингу №20082024 від 20.08.2024, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 69745 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У відзиві на позов [PERSON] позовні вимоги визнала частково, пояснивши, що не відмовляється від факту існування зобов`язань перед кредитором, але не визнає суму заборгованості в розмірі 69475,00 грн., вважаючи її непідтвердженою. На думку відповідача, позивач не надав детального та зрозумілого розрахунку заборгованості, відсутні докази передачі прав вимоги від первісного кредитора, не надано підтвердження проведення повідомлень про зміну кредитора (а.с. 43, 45-46). У відповіді на відзив позивач просить задовольнити позовні вимоги, враховуючи, що відповідач жодним чином не спростувала, позивач надав належні докази на отримання права вимоги до відповідача за договором факторингу. Судові засідання проводити за відсутності представника позивача. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 21.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.41). У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позов визнала частково, а саме тіло кредиту та відсотки в подвійному розмірі тіла кредиту 14000 грн. Власного контррозрахунку не надає. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 30.08.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладений кредитний договір №39121-08/2023, який підписаний електронним підписом, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на мобільний телефон відповідача. Кошти надано у безготівковій формі на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] хх-хххх-4010. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами правил надання грошових коштів у позику (а.с.9-13). Згідно умов укладеного договору товариство надає [PERSON] кредит в сумі 7000 грн (п.1.1), строком на 360 днів (дата погашення 23.08.2024) (п.1.2), денна процентна ставка 2,50 % (п.1.4.1). Додатком № 1 до вказаного договору визначено графік (а.с. 13). Зазначений кредитний договір, як і паспорт споживчого кредиту, підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора W8503 позичальника [PERSON] (а.с. 12 -13). З розрахунку заборгованості вбачається, що сума боргу за кредитним договором № № 39121-08/2023 від 30.08.2023 становить 69745 грн, з яких: 7000 грн - заборгованість за основним боргом 62\~475 грн - заборгованість за відсотками (а.с.16-19). 20 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторинг № 20082024. Відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.20-23). Платіжною інструкцією № 412 від 23.08.2024 підтверджується оплата ТОВ ФК «ЄАПБ» 2\~652\~477,39 грн за відступлення права вимоги за вищевказаним договором факторингу (а.с. 25). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №20082024 від 20.08.2024 клієнт ТОВ «Аванс Кредит» передав фактору ТОВ «ЄАПБ» Реєстр боржників кількістю 8214. Загальна сума заборгованості 113\~054\~612,41 грн. (а.24. 18). Згідно Витягу з Реєстру боржників від 20.08.2024, засвідченого підписами та печатками представників ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ЄАПБ» останнє набуло права грошової вимоги за кредитним договором № № 39121-08/2023 від 30.08.2023, боржником за яким є [PERSON] в розмірі в розмірі 69745 грн, з яких: 7000 грн - заборгованість за основним боргом 62\~475 грн - (а.с.2) Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, статуту Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення -боргів» має види діяльності факторинг (а с. 27-28) V. Норми права. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. За вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Частиною 1 ст.1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст. 510 ЦК України ). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Частиною 1статті 1077 ЦК Українив встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом\~ст.\~1078\~ЦК України\~предметом договору\~факторингу може\~бути право\~грошової вимоги,\~строк платежу\~за якою\~настав (наявна\~вимога),\~а також\~право вимоги,\~яке виникне\~в майбутньому\~(майбутня\~вимога).\~ Майбутня\~вимога вважається\~переданою фактору\~з дня\~виникнення права\~вимоги до\~боржника.\~Якщо передання\~права грошової\~вимоги обумовлене\~певною подією,\~воно вважається\~переданим з\~моменту настання\~цієї події.\~ цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Згідно із ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Згідно з ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . VІ. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивача, що висловлене у відповіді на відзив про витребування пояснень від відповідача та доказів, враховуючи, що надання пояснень є правом відповідача, а не обов`язком. Крім того, з відзиву на позов вбачається, що позивач не оспорює наявності зобов`язань за кредитним договором, але оспорює розмір заборгованості, не надаючи при цьому власного контррозрахунку. Суд встановив, що кредитний договір № 39121-08/2023 від 30.08.2023 підписаний відповідачем електронним підписом, а тому наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Тобто позивачем доведено належними і допустимими доказами як факт укладення кредитного договору. Також доведено і перехід до позивача права вимоги за кредитним договором № 39121-08/2023 від 30.08.2023 (а.с. 100-109). Крім того, суд вважає доведеним факт отримання відповідачем в позику за договором № 39121-08/2023 року 7000 грн на картку [PERSON] № 5168-74хх-хххх-4010, беручи до уваги, що відповідач у відзиві на позов визнала факт наявності договірних зобов`язань, а також не скористалася своїм правом надати суду витяг про рух коштів за вказаною кредитною карткою. Водночас наведений в позові розрахунок заборгованості суперечить умовам укладеного договору. Так, за умовами кредитного договору №39121-08/2023 сума позики 7000,00 грн, строк кредитування 360 днів до 23.08.2024. Процентна ставка 2,50 % Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» Розділ 4 Прикінцеві та перехідні положення, частина 17 «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Заоконом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно), протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно), з 21.08.2024 включно та надалі 1%. За таких обставин розмір відсотків, які підлягають стягненню з відповідача становить: за період з 30.08.2023 до 22.04.2024 - 41475 грн ( 7000 грн х 2,5% х 237 днів = 41475 грн грн); за період з 23.04.2024 до 20.08.2024 12600 грн (7000 х 1,5% х 120 днів = 1260 грн); за період з 21.08.2024 до 23.08.2024 210 грн (7000 х 1% х 3 дні = 210 грн), а всього 54285 грн відсотків Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7000 грн заборгованості за тілом кредиту та 54285 грн відсотків, а всього 61\~285 грн. Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. VІ. Процесуальні витрати. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). Згідно ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. До стягнення заявлено 69475,00 грн, а задоволено 61285 грн, тобто на 88 % (61285х 100/69475,00). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 2665 грн судового збору 3028 (3028х100/88= 2665,00 грн).

Outcome: partial