Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «Ейс» - Поляков О.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 144580 від 25.06.2024 у розмірі 10\~113,88 грн., яка складається з 6 057,08 грн. заборгованість за тілом та 3755,80 грн. заборгованість за відсотками, 301,00 заборгованість за комісією та стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.06.2024 року між ТОВ « ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 144580 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 6945,00 грн., шляхом переказу коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] терміном на 70 днів. Позичальник зобов`язався повернути кошти до 03.09.2024 року або достроково. ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» свої зобов`язання за укладеним договором виконало. При цьому, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 10\~113,88 грн., яка складається з 6 057,08 грн. заборгованість за тілом та 3755,80 грн. заборгованість за відсотками, 301,00 заборгованість за комісією. 10.10.2024 року між ТОВ « ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу №10102024, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 144580 від 25.06.2024 у розмірі 10\~113,88 грн., яка складається з 6 057,08 грн. заборгованість за тілом та 3755,80 грн. заборгованість за відсотками, 301,00 заборгованість за комісією. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01.05.2025 року цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю (а.с.123-124). Ухвалою Васильківського\~міськрайонного суду\~Київської області\~від 01.07.2025\~року прийнято цивільну\~справу до\~свого провадження\~та відкрити спрощене провадження у\~цивільній справі\~за\~позовом ТОВ «ФК «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.130-133). Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить розглядати справу в його відсутність, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 12). [PERSON] , належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за останнім відомим місцем реєстрації, конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.142, 150), правом подати відзив на позовну заяву не скористалася, тому в силу ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті\~279\~та частини 8 статті\~178 ЦПК України. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом вимог ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 25.06.2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 144580 від 25.06.2024 року у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6945,00 грн. (п. 2.2.1 договору), зі сплатою відсотків згідно умов договору в розмірі 586,00 % річних, строком на 70 днів з 25.06.2024 року по 03.09.2024 року (а.с. 37-43). Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 6945,00 грн, встановленому Кредитним договором, що підтверджується Довідкою №8 ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та листом АТ КБ «ПриватБанк» від 10.08.2025 року відповідно, якої було відповідачу перераховано кошти 25.06.2024 року на її розрахунковий рахунок № [NUMBER] згідно договору (а.с. 83-84, 137-139). Як вбачається із картки обліку виконання договору №144580 вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача станом на день подання позову становить 10\~113,88\~грн.,\~яка складається\~з 6\~057,08\~грн.\~ заборгованість\~за тілом\~та 3755,80\~грн.\~ заборгованість\~за відсотками,\~301,00\~ заборгованість\~за комісією(а.с. 92-93). 10.10.2024 року ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу №10102024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с. 97-101) Згідно витягу з реєстру боржників від 20.02.2025 року до Договору факторингу, до позивача було передано право грошової вимоги до відповідача в сумі 10\~113,88\~грн.,\~яка складається\~з 6\~057,08\~грн.\~ заборгованість\~за тілом\~та 3755,80\~грн.\~ заборгованість\~за відсотками,\~301,00\~ заборгованість\~за комісією(а.с. 107). Відповідно до\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено\~ст. 526 ЦК України. Згідно із\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Згідно із ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Пунктом 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У\~статті 516 ЦК України\~зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того,\~ст. 612 ЦК України\~визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 6 ч. 1 ст.3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимст.12 цього Законує оригіналом такого документа. Судом достовірно встановлено, що позичальник зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, у порушення умов договору, суму заборгованості не сплачує. З огляду на викладене, позивачем доведено належними доказами укладення відповідачем кредитного договору №144580 від 25.06.2024 року та неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, наявності заборгованості за кредитним договором в розмірі 10\~113,88 грн., яка складається з 6 057,08 грн. заборгованість за тілом та 3755,80 грн. заборгованість за відсотками, 301,00 заборгованість за комісією. Доказів, що спростовують позовні вимоги та розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved