Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

15 серпня 2025 року до суду відповідно до ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до [PERSON] , подана через систему «Електронний суд» 09 червня 2025 року, про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №5890021 від 26 травня 2024 року у загальному розмірі 35315,84 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитним договором 6440 грн., заборгованості за процентами у розмірі 17745,84 грн., заборгованості по комісії за надання кредиту у розмірі 630 грн., заборгованості за неустойкою у розмірі 10500 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 26 травня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №5890021. Відповідно до умов вказаного договору, ТОВ «МІЛОАН» надав [PERSON] у користування кредитні кошти у сумі 7000 грн. з встановленим строком користування 345 днів та денною процентною ставкою 1,15%, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений кредитним договором строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ТОВ «МІЛОАН» виконав своєчасно та у повному обсязі, надавши [PERSON] у розпорядження кредитні кошти. Загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 35315,84 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитним договором 6440 грн., заборгованості за процентами у розмірі 17745,84 грн., заборгованості по комісії за надання кредиту у розмірі 630 грн., заборгованості за неустойкою у розмірі 10500 грн. В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань з повернення заборгованості за договором, позивач звернувся з позовом до суду та просив стягнути з відповідача на свою користь вищезазначену заборгованість. Ухвалою від 08 вересня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача просив здійснити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відзиву не подала. В зв`язку з неявкою сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. Справа розглядається за наданими позивачем доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не надавались. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. 26 травня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №5890021, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» надав [PERSON] споживчий кредит у сумі 7000 грн. загальним строком на 345 днів з 26 травня 2024 року. Відповідно до п.1.5 Договору, денна процентна ставка складає 1,15%. Згідно з п.1.5.1 комісія за надання кредиту складає 805 грн., яка нараховується за ставкою 11.50% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до пункту 2.1 Договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] . Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. За положеннями ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до матеріалів справи, відповідач порушив умови договору в частині строків та сум сплати кредиту та має заборгованість за вище вказаним договором. На час розгляду справи судом відповідачем не надано власного розрахунку, доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Враховуючи викладене,\~ суд приходить до висновку, що вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №5890021 від 26 травня 2024 року, в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6440 грн., заборгованості за процентами у розмірі 17745,84 грн., заборгованості по комісії за надання кредиту у розмірі 630 грн. обгрунтована та підлягає задоволенню. Що стосується стягнення неустойки у розмірі 10500 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Разом з тим, відповідно до пункту 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності. Відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року в Україні запроваджено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався. Таким чином, у період дії в Україні воєнного стану позичальники звільняються від відповідальності, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Строк дії таких обмежень триває включно із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Дія правової норми у часі пункт 18 має ретроспективну дію і поширюється також на кредитні договори і позики, які укладені до 17 березня 2022 року (закон № 2120 від 15 березня 2022 року). Враховуючи вищезазначене, вимога позивача щодо стягнення з відповідача неустойки у розмірі 10500 грн. не підлягає задоволенню.\~ Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №5890021 від 26 травня 2024 року у розмірі 24815,84 грн., з яких 6440 грн. заборгованості за тілом кредиту, 17745,84 грн. заборгованості за процентами, 630 грн. заборгованості по комісії за надання кредиту. Стосовно судових витрат, то згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належить надання правничої допомоги адвоката. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони та підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами. Вартість послуг адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження витрат щодо надання правничої допомоги, у зв`язку з чим витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. відшкодуванню не підлягають. Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог та роз`яснень п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, з відповідача належить стягнути: - судовий збір на користь держави, пропорційний до розміру задоволених позовних вимог 1701 грн. 97 коп. (24815,84 грн. х 100 / 35315,84 = 70,26 %; 2422,40 грн. х 70,26 % = 1701,97 грн.);

Outcome: partial