Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення кредитної заборгованості в сумі 35727,44 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31 грудня 2021 року між сторонами укладено Договір № 442131-КС-001 про надання кредиту у розмірі 15000,00 грн, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач направив відповідачці пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту, а відповідачка прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Далі позивач направив відповідачці через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-0035, на зазначений нею номер телефону [NUMBER] , котрий нею було введено/направлено. 04 січня 2022 року між сторонами укладено додаткову угоду №ДУ №1 до договору № 442131-КС-001 про надання кредиту у розмірі 7000,00 грн, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав позичальнику грошові кошти в розмірі 22000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яку відповідачка вказала при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідачка на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором на загальну суму 20999,00 грн, проте повністю не виконала свої зобов`язання, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 35727,44 грн, з яких: 7001,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 26144,67 грн - сума прострочених платежів по процентах; 2581,77 грн - сума прострочених платежів за комісією. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені ним судові витрати. Ухвалою судді від 16 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Представник позивача у позовній заяві зазначив клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка повідомлена про розгляд справи належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не направила. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та відповідні спірні правовідносини. Так, 31 грудня 2021 року між сторонами укладено договір № 442131-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-0035. Відповідно до договору, кредитодавець надає позичальникові кредит в розмірі 15000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та Договором про надання кредиту. Строк кредиту: 24 тижні, процента ставка: в день 0,86586679, фіксована, комісія за надання кредиту: 2250,00 грн, загальний розмір наданого кредиту: 15 000,00 грн, термін дії договору до 17 червня 2022 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 33000,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3599,19 процентів (а.с.12-17, 28). Окрім того, підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-0035 паспорт споживчого кредиту (а.с.18, 19). 04 січня 2022 року сторони уклали додаткову угоду до договору №442131-КС-001 про надання кредиту від 31 грудня 2021 року з використанням інформаційно телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Сторони домовились, що станом на 04 січня 2022 року сума неповернутого відповідачкою кредиту становить: 15000,00 грн; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить: 649,40 грн; сума нарахованої та несплаченої комісії становить: 2250,00 грн. Кредитодавець та позичальник домовились, що з дати укладення додаткової угоди: кредит збільшується на 7000,00 грн. Після укладення додаткової угоди та збільшення суми кредиту: загальна сума отриманого кредиту становить: 22000,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 4336,42 процентів; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 48095,63 грн. Комісія за зміну умов договору: 1050,00 грн (а.с.20-25). Окрім того, електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-8737 підписано додаткову угоду до договору та паспорт споживчого кредиту (а.с.26, 27). Позивач перерахував відповідачці кредити у розмірі 15000,00 грн та 7000,00 грн на картковий рахунок № [NUMBER] (а.с.29, 30). Як видно із розрахунку заборгованості відповідачка має заборгованість у розмірі 35727,44 грн, з яких: 7001,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 26144,67 грн - сума прострочених платежів по процентах; 2581,77 грн - сума прострочених платежів за комісією (а.с.43-51). Згідно із повідомленням АТ «Райффайзен Банк» на ім`я відповідачки в банку емітовано карту № [NUMBER] та надано виписку по вказаному рахунку, з якої вбачається факт отримання відповідачкою кредитних коштів (а.с.74-77). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, згідно з ч.12 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З урахуванням викладеного будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Оскільки в матеріалах справи на підтвердження укладення кредитного договору наявні докази, які містять всі істотні умови кредитного договору, зокрема суму кредиту, строк користування кредитом, процентну ставка за користування кредитом, графік платежів, заявка та підтвердження кредитного договору підписані власноручним електронним підписом відповідача, суд вважає, що наявні підстави вважати, що відповідач підписав кредитний договір та був проінформований про всі істотні його умови. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до ч.2 ст.1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачка не скористалася своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, не подала відзиву на позов, не надала будь яких заперечень проти позову чи доказів на спростування позиції позивача. Відповідачка не спростувала суми заборгованості, заявленої до стягнення, не надала власного розрахунку в разі незгоди з таким розрахунком. На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги позивача засновані на законі та умовах укладеного договору, підписаного сторонами, тому підлягають задоволенню шляхом стягнення із відповідачки на користь позивача заборгованості в розмірі 35727,44 грн. При розподілі судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2422 гривень 40 копійок пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 100 %).

Outcome: approved