Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із заявою, в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт належності їй державного акта на право власності на землю серії ТР №07684 від 30 листопада 1994 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №798 від 30 листопада 1994 року, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,06 га, яка розташована на території Підгороднянської сільської ради, цільове призначення для садівництва. В обґрунтування заяви вказала, що їй належить земельна ділянка кадастровий номер 6125286900:01:001:0820 площею 0,06 га на території Підгороднянської сільської ради. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю. У державному акті на право власності допущена помилка та зазначено по батькові « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Встановлення вказаного факту необхідне їй для реалізації прав власника щодо володіння та розпорядження належним їй майном. Іншого способу захисту її прав немає. Посилаючись на наведене, просила заяву задовольнити. 30 вересня 2025 року ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи. Заявник та її представник у судове засідання не з`явилися. Попередньо представник подала заяву про розгляд справи без їх участі, просила заяву задовольнити. Представник Підгороднянської сільської ради у судове засідання не з`явився, хоча про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 серпня 1957 року, актовий запис №65. Батьками заявниці зазначено [PERSON] та [PERSON] . З паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області 31 травня 1996 року слідує, що прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено « [PERSON] ». Згідно Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 30 листопада 2005 року, виданої Управлінням справляння податків з фізичних осіб Державної податкової інспекції у м. Тернополі, прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено « [PERSON] ». Як вбачається із Державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №07684 від 30 листопада 1994 року, виданого Підгороднянською сільською радою народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області, право власності на земельну ділянку для садівництва та городництва, площею 0,0594 га, яка знаходиться на території Підгороднянської сільської ради належить [PERSON] . З витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6100383182013 від 26 червня 2013 року встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер 6125286900:01:001:0820 належить [PERSON] , документ, що посвідчує право - державний акт серії ТР №07684. З рішення державного реєстратора про відмову в проведенні реєстраційних дій №81120158 від 01 жовтня 2025 року слідує, що [PERSON] відмовлено у проведені реєстраційних дій, через розбіжності у документах, що підтверджують право власності, зокрема зазначення по батькові заявника у паспорті громадянина України « [PERSON] », а у державному акті на « [PERSON] ». Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що дана заява підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факт ів, у тому числі, про належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 постанови №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджено факт належності заявнику Державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №07684 від 30 листопада 1994 року, де її по батькові не збігається з її по батькові зазначеним у паспорті громадянина України. Встановлення даного факту необхідне їй для реалізації прав власника щодо володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою. Іншого способу виправити вказані розбіжності заявник не має. Тому,\~з метою\~недопущення порушення\~прав заявника,\~реалізація яких\~залежить виключно\~від доведеності\~факту,\~що має\~юридичне значення,\~суд приходить\~до переконання\~про необхідність\~встановлення даного\~факту судом. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що слід встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №07684 від 30 листопада 1994 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №798, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,0594 га, яка розташована на території Підгороднянської сільської ради.

Outcome: approved