Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про встановлення факту самостійного виховання та утримання [PERSON] дитини [PERSON] [INFO] . Позовну заяву мотивовано тим, що у 2024 році відповідачка [PERSON] виїхала за кордон, не підтримує зв`язок з їхньою спільною донькою [PERSON] , не цікавиться її життям, матеріально доньці не допомагає. З моменту виїзду відповідачки донька [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на повному утриманні батька. Відтак, з метою реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації позивач просить суд встановити факт самостійного виховання та утримання [PERSON] його доньки [PERSON] . Ухвалою судді\~Теофіпольського районного\~суду Хмельницької\~області від\~26.05.2025\~відкрито провадження\~у справі,\~постановлено здійснювати\~розгляд справи\~за правилами\~загального позовного\~провадження,\~призначено підготовче\~засідання у\~справі на\~10:20\~год 19.06.2025,\~надано сторонам\~строк для\~подання заяв\~по суті\~справи. У зв`язку з відпусткою головуючої судді Турчин-Кукаріної І.В. підготовче засідання у справі відкладено на 17.07.2025. Відзиву, відповіді на відзив, заперечень учасниками справи не подано. У підготовче засідання 17.07.2025 прибули позивач [PERSON] та його представники адвокат Урода О.В. і адвокат Худняк В.А. Відповідачка [PERSON] у підготовче засідання 17.07.2025 не прибула, а направлена їй копія ухвали про відкриття провадження у справі повернулась на адресу суду 03.06.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Надіслана відповідачці повістка про виклик до суду на 17.07.2025 повернулась на адресу суду 25.06.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому на підставі положень п.\~3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка [PERSON] вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом. Від Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області як органу опіки і піклування надійшла заява про розгляд справи без участі її представника. Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 17.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10:30 год 13.08.2025 у відкритому судовому засіданні, встановлено порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів. Відповідачка [PERSON] у судове засідання 13.08.2025 не прибула, надіслана їй повістка про виклик до суду на 13.08.2025 повернулась на адресу суду 28.07.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому на підставі положень п.\~3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом. 13.08.2025 представник позивача адвокат Урода О.В. подав до суду клопотання про виклик та допит свідків, яке з урахуванням думки учасників справи було задоволено, допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 21.08.2025 представник позивача адвокат Урода О.В. подав до суду клопотання про долучення доказів, а саме: копії акта обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 20.08.2025. 29.08.2025 представник позивача адвокат Урода О.В. подав до суду клопотання про долучення доказів, а саме: копії заяви про вчинення кримінального правопорушення від 21.08.2025, копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 31.08.2017, копій чеків у кількості 6 шт. на 1 аркуші. 15.10.2025 представник Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Федонюк В.В. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання 15.10.2025 не прибула, надіслана відповідачці повістка про виклик до суду на 15.10.2025 повернулась на адресу суду 30.09.2025 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому на підставі положень п.\~3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом. У судове засідання 15.10.2025 прибув позивач [PERSON] , представники позивача адвокат Урода О.В. та адвокат Худняк В.А. Представник позивача адвокат Урода О.В. позов підтримав у повному обсязі, повідомив, що позовну заяву подано з метою необхідності оформлення відстрочки від мобілізації для позивача, який проживає з дочкою у [PERSON] , колишня дружина позивача з їхнім спільним сином [PERSON] у січні 2024 року виїхала закордон, їх спільна донька [PERSON] залишилась проживати з батьком, аліменти з відповідачки рішенням суду на даний час стягнуто, проте заборгованості ще немає, оскільки аліменти стягнуто недавно. Представник позивача адвокат Худняк В.А. позов підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити, повідомив, що метою звернення до суду є надання батькові можливості утримувати свою доньку у непростий час, оскільки інших осіб, які би могли заробляти кошти та утримувати дитину, немає, матір дитини повертатись в Україну не планує та повідомив, що йому не відомо, чи відповідачка притягувалась до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, пояснив, що після виїзду матері доньки утриманням і вихованням дитини він займається самостійно, дитина відвідує гуртки та танці, навчається у школі, батьківські збори відвідує лише позивач як батько дитини, повідомив, що відповідачки не притягалась до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Представник Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Віркун Т.В. пояснила, що сусіди підтверджують, що колишня дружина позивача виїхала закордон, і хоча раніше Теофіпольська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області як орган і піклування не погоджувалась з необхідністю позбавлення відповідачки батьківських прав, проте на даний час проти задоволення цього позову про встановлення факту самостійного виховання та утримання [PERSON] дитини [PERSON] не заперечує. У судовому засіданні оголошено перерву до 23.10.2025. У судовому засіданні 23.10.2025 представник позивача адвокат Худняк В.А. просив долучити до матеріалів справи копію постанови Хмельницького апеляційного суду від 23.04.2025 у цивільній справі № 685/1242/24 (провадження № 22-ц/820/797/25), підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представниця Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Віркун Т.В. не заперечила проти задоволення позову. Відповідачка [PERSON] у судові засідання не прибувала. Надіслані відповідачці повістки про виклик до суду, у тому числі на 23.10.2025, 18.11.2025, повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», унаслідок чого на підставі положень п.\~3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідачка вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи судом. 23.10.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення, проте 03.11.2025 поновив судовий розгляд з метою витребування від Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області письмового висновку щодо розв`язання спору на підставі ст. 19 СК України. Після надходження до суду зазначеного вище висновку органу опіки і піклування суд дослідив висновок в судовому засіданні, провів судові дебати з приводу додатково досліджених доказів, в яких позивач, його представник та орган опіки і піклування просили суд позовні вимоги задовольнити, та перейшов до стадії ухвалення рішення з визначенням часу проголошення рішення суду 27.11.2025. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши правову позицію сторін, виходячи із змісту спірних правовідносин, встановив такі фактичні обставини справи. Теофіпольський районний суд Хмельницької області у справі № 685/879/24 при розгляді справи про розірвання шлюбу було встановив, що між [PERSON] та [PERSON] 19 травня 2007 року було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції, про що складено актовий запис № 32 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , відповідний шлюб розірвано рішенням суду від 26.09.2024, що набрало законної сили 29.10.2024 (Т. 1, а.с.14-15). За час шлюбу у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Теофіпольського районного управління юстиції 07.07.2008 (Т. 1, а.с.11) та донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 28.05.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теофіпольського районного управління юстиції у Хмельницькій області (Т. 1, а.с.10). З копії паспорта громадянина України для виїзду закордон [PERSON] та з наданої на запит суду інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. № 981 від 22.04.2025 (Т. 1, а.с.96) вбачається, що 09.01.2024 [PERSON] виїхала за межі України через пункт пропуску «Краківець»(Т. 1, а.с.13). За змістом довідок-характеристик, виданих виконавчим комітетом Теофіпольської селищної ради за вих. № 1111/02-39 від 16.10.2024 та за № 507/02-39 від 07.05.2025 (Т. 1, а.с.16, Т. 1, а.с.101), позивач [PERSON] [INFO] зареєстрований у [ADDRESS] , за час проживання на території Теофіпольської селищної ради письмових скарг та заяв в селищну раду на нього не надходило. З наданої позивачем роздрукованої банківської виписки із карти [NUMBER] [PERSON] за період з 01.11.2024 по 19.12.2024 (Т. 1, а.с.105-106), а також за період з 01.01.2025 по 11.05.2025 (Т. 1, а.с.107-109) відстежується певний рух коштів по зазначеному картковому рахунку. Згідно із копіями довідок, виданих Теофіпольським ліцеєм №1 Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області №\~01-40/226 від 04.07.2024 року, №\~01-40/291 від 11.10.2024, №\~01-40/196 від 08.05.2025, учениця [PERSON] навчається в ліцеї з вересня 2020 року, регулярно відвідує заняття, дитина завжди охайна та одягнута; батько дитини [PERSON] регулярно відвідує батьківські збори, постійно спілкується з педагогами, які навчають дочку, цікавиться шкільним життям дитини; мати дитини [PERSON] контакту з школою не підтримує, успіхами доньки не цікавиться, з вчителями не спілкується (Т. 1, а.с.18, Т. 1, а.с.19, Т. 1, а.с.102). Відповідно до акта № 71 обстеження побутово-житлових умов від 15.07.2024, на момент обстеження, за свідченнями сусідів, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] ., вихованням дочки [PERSON] займається самостійно, оскільки його дружина [PERSON] в січні 2024 року виїхала за кордон, де перебуває на даний час (Т. 1, а.с.17). За змістом акта обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 21.05.2025, здійсненого уповноваженими працівниками Служби у справах дітей за заявою позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на момент обстеження санітарно-гігієнічні умови проживання позивача з дочкою хороші, власником квартири є колишня дружина позивача [PERSON] [PERSON] , для виховання, розвитку та проживання дівчинки створено задовільні умови, [PERSON] забезпечена одягом, взуттям, засобами гігієни, продуктами харчування, має власну кімнату з усіма зручностями (Т. 1, а.с.129). З 01.06.2025 позивач орендує квартиру за адресою [ADDRESS] , про свідчить копія договору оренди, укладеного між [PERSON] та [PERSON] копія акта приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.06.2025 (Т. 1, а.с.162-164). За результатами обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] та [PERSON] від 20.08.2025, складеного уповноваженими представниками Служби у справах дітей, за адресою [ADDRESS] за заявою [PERSON] від 05.08.2025, санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні, для виховання та проживання створені необхідні умови, дівчинка має власну кімнату, забезпечена усім необхідним (одягом, взуттям, предметами побуту, продуктами харчування) (Т. 1, а.с.228). З наявної у справі копії постанови Хмельницького апеляційного суду у справі №\~685/1242/24 (провадження №\~22-ц/820/797/25) від 23.04.2025, яка набрала законної сили 23.04.2025 вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення до суду 12.11.2024 та до досягнення дитиною повноліття (Т. 1, а.с. 183, Т. 2 а.с. 19-26). Відповідно до\~висновку органу\~опіки та\~піклування Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області № 1835/02-39 від 17.11.2025, орган опіки та піклування встановив факт самостійного виховання та утримання [PERSON] його дочки [PERSON] (Т. 2, а.с. 36-37). Будучи допитаним\~в судовому\~засіданні 13.08.2025\~як свідок,\~попереджений про\~кримінальну відповідальність\~за введення\~суду в\~оману та\~приведений до\~присяги свідка,\~ [PERSON] повідомив суд, що з позивачем перебуває у дружніх стосунках, раніше разом працювали, з колишньою дружиною позивача [PERSON] не пов`язані, бачаться з [PERSON] вони часто, а також регулярно зідзвонюються. Свідок [PERSON] повідомив, що [PERSON] з дружиною [PERSON] розірвав шлюб, свідок не\~бачив дружини\~позивача [PERSON] \~близько двох\~років і\~не спілкувався\~з нею, [PERSON] проживає з донькою [PERSON] , інші особи з ними не проживають, [PERSON] повністю забезпечує їх сім`ю, купує доньці одяг та продукти харчування, дитина завжди охайно одягнута та доглянута, [PERSON] належним чином виконує батьківські обов`язки, коли вони зі свідком заходили з дітьми в кафе, [PERSON] розраховувався. На даний час [PERSON] з дочкою з`їхав з житла дружини, де проживав до розірвання шлюбу, проживає у орендованій квартирі в [PERSON] . Допитана у\~судовому засіданні\~13.08.2025\~свідок [PERSON] , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за введення суду в оману та приведена до присяги свідка, повідомила суду, що з [PERSON] знайомі давно, свідок є сусідкою позивача та відповідачки. У позивача\~та відповідачки\~двоє дітей,\~у січні\~2024\~відповідачка [PERSON] \~з сином\~позивача виїхала\~закордон,\~більше зі\~свідком [PERSON] \~не бачилась\~і не\~спілкувалась. [PERSON] свідок [PERSON] бачить регулярно у будні дні після роботи. Позивач [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] в орендованій квартирі, вихованням та утриманням [PERSON] займається її батько [PERSON] , добре справляється, інші родичі не допомагають, дитина охайна та доглянута, родичі відповідачки близько року не навідують дитину, хоча раніше дядько відповідачки приїжджав. Чи матір дитини надсилає подарунки доньці, свідок не обізнана. Допитаний у судовому засіданні 13.08.2025 свідок [PERSON] після складення присяги та попередження про кримінальну відповідальність повідомив суду, що є сусідом [PERSON] , перебуває з ним в дружніх стосунках, на цей час проживає з [PERSON] у одному під`їзді на одній сходовій площадці, [PERSON] проживає з донькою сам, оскільки відповідачка [PERSON] виїхала за кордон з їхнім старшим сином, через конфлікт з дружиною позивач з дочкою винаймає квартиру, самостійно займається побутом, купує продукти харчування, допомагає дитині з уроками, відвідує батьківські збори, позивач є турботливим батьком, добре виконує батьківські обов`язки, родичі відповідачки не навідують дитину. Відповідачки з січня 2024 року свідок не бачив. Чи є інші особи, які фінансують дитину позивача, свідок не знає. Припускає, що відповідач утримує дитину як батько, проте повідомив, що достовірно не знає, чи відповідачка\~пересилає гроші\~та передачі\~дитині. Дідусі чи бабусі дитину не відвідують, оскільки бабуся по лінії матері дитини хвора, а дідусь по лінії матері дитини не проживає у Теофіполі. Позивач [PERSON] , зі слів свідка, працює на будові. Якщо позивача мобілізують, відповідаючи на запитання представника позивача, свідок повідомив, що не знає, з ким залишиться проживати дитина [PERSON] . У матеріалах справи наявна копія заяви про вчинення кримінального правопорушення, зі змісту якої вбачається прохання [PERSON] внести відомості в ЄРДР стосовно можливого вчинення працівниками ТЦК кримінальних правопорушень, передбачених статтями 146, 135, 365 КК України (Т. 1, а.с. 236), подана позивачем на підтвердження спроби його мобілізації 20.08.2025, незважаючи на його повідомлення працівників ТЦК про самостійне утримання і виховання дитини. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального права, з дотриманням вимог процесуального права, суд дійшов висновку про відсутність фактичних та правових підстав для задоволення позову. Так, позивач просив суд встановити факт самостійного виховання та утримання [PERSON] його доньки [PERSON] . Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судовому захисту підлягає реально, а не ілюзорно порушене, невизнане або оспорюване право, причому, такий судовий захист повинен бути ефективним та призводити до реального відновлення порушених прав позивача. Факт, про встановлення якого просить позивач, не може розглядатися в судовому порядку безвідносно до дій відповідачки щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника. Слід констатувати, що сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою\~статті 15 СК України\~«невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, тому\~факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини (п. 87 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22). З формулювання позовної заяви про встановлення факту самостійного виховання та утримання [PERSON] його доньки [PERSON] не вбачається наявності обґрунтованої та доведеної позовної вимоги матеріально-правового характеру, зверненої через суд до відповідачки [PERSON] , позовна заява не обґрунтована кореспондуючим певному праву позивача обов`язком та правовою можливістю відповідачки виконати зазначену вимогу внаслідок вчинення активних дій або утримання від них. За мотивацією позовної заяви, звернення до суду з метою встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини зумовлено виключно необхідністю оформлення відстрочки від мобілізації, а не з необхідністю відновити порушене відповідачкою право позивача. Виконання громадянами конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України передбачено ст. 65 Конституції України, відтак, пов`язані з виконанням конституційного обов`язку обмеження не можна ототожнювати із порушенням прав особи, які би підлягали захисту в судовому порядку, оскільки вони є такими, що: 1) передбачені законом; 2) мають легітимну мету; 3) пропорційні (необхідні й достатні в демократичному суспільстві). Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Разом з тим, при проведенні судового розгляду в цій справі позивач не довів наявності таких прав, свобод чи інтересів позивача, які би підлягали захисту в судовому порядку внаслідок порушення їх відповідачкою. Недоведеність порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів позивача діями або бездіяльністю відповідачки є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Також, у справі відсутні підстави для встановлення факту самостійного виховання і утримання позивачем [PERSON] його неповнолітньої дочки [PERSON] . Статтею 51\~Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Частиною першою\~статті 121 СК України\~передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~СК України. Статтею 141 СК\~встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 СК України. Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях\~150,\~151 СК України; відповідно до частини другої\~статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За змістом частин першої-четвертої\~статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.\~Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною першою\~статті 152 СК України\~визначено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. У частині четвертій\~статті 15 СК України\~регламентовано, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). З настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися, тому для підтвердження факту самостійного виховання і утримання дитини батьком необхідне існування обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється та які, до прикладу, виникли би внаслідок обставин (подій), які є виключними (непереборними / винятковими / неординарними / особливими) у конкретних життєвих ситуаціях та зумовили би обставини дійсного самостійного виховання і утримання дитини позивачем. Факти розірвання\~шлюбу і\~окремого проживання\~позивача і\~відповідачки після\~розірвання шлюбу\~не мають\~істотного значення\~при вирішенні\~цього спору,\~предметом доказування\~в якому\~є факт\~самостійного виховання\~та утримання\~дитини позивачем,\~оскільки внаслідок\~розірвання шлюбу\~права та\~обов`язки батьків\~щодо їхніх\~дітей не\~припиняються,\~а мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, а діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (ст. 141, 142 СК України). [PERSON] , реалізувавши право на звернення до суду за захистом прав дитини на утримання від матері [PERSON] , згідно з постановою Хмельницького апеляційного суду у справі №\~685/1242/24 (провадження №\~22-ц/820/797/25) від 23.04.2025, довів наявність підстав для стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів на [PERSON] , з 12.11.2024 відповідні аліменти стягнуто постановою суду апеляційної інстанції, що включає період часу, у якому позивач стверджував про самостійне утримання і виховання доньки [PERSON] . Відсутність у матеріалах справи відомостей про звернення зазначеного рішення суду про стягнення аліментів до примусового виконання не має істотного значення при вирішенні цього спору і не впливає сутнісно на результат розгляду справ, оскільки звернення до органів виконавчої служби з метою примусового виконання рішення суду, що вже набрало законної сили, перебуває в площині реалізації можливостей позивача, залежить від його волевиявлення, не може слугувати підставою для встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини виключно з метою оформлення відстрочки від мобілізації, у той час як строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплинув, а при пред`явленні такого аліменти буде стягнуто з 12.11.2024. Отже, наявність такого, що набрало законної сили, рішення суду про стягнення аліментів з відповідачки [PERSON] на утримання її доньки [PERSON] в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення до суду 12.11.2024 та до досягнення дитиною повноліття (постанова Хмельницького апеляційного суду у справі №\~685/1242/24 (провадження №\~22-ц/820/797/25) від 23.04.2025, яка набрала законної сили 23.04.2025) (Т. 1, а.с. 183), при відсутності сформованої заборгованості за аліментами та доказів умисного ухилення відповідачки від виконання обов`язку з утримання дитини виключає можливість задоволення позову про встановлення факту самостійного утримання дочки [PERSON] її батьком [PERSON] незалежно від того, чи на час розгляду справи рішення суду про стягнення аліментів звернуто до примусового виконання. Позивач в обґрунтування позову зазначав, що з роздрукованої банківської виписки із карти [NUMBER] (Т. 1, а.с.21-22, Т. 1, а.с.65-66) вбачається, що [PERSON] будь які грошові перекази не здійснює, участі у вихованні дитини не бере, будь-якої матеріальної допомоги доньці не надає, всі речі для дитини позивач купує за власні кошти. Надаючи оцінку цим доказам, суд вважає, що на їх підставі неможливо достовірно встановити дійсні обставини справи, адже виписки обмежені певним періодом (з 01.11.2024 по 19.12.2024, а також з 01.01.2025 по 11.05.2025) та стосуються лише одного банківського рахунку. З роздрукованої банківської виписки із карти [NUMBER] за період з 01.11.2024 по 19.12.2024 (Т. 1, а.с.105-106), а також за період з 01.01.2025 по 11.05.2025 (Т. 1, а.с.107-109) неможливо констатувати факт самостійного утримання і виховання позивачем дитини, оскільки три платежі, здійснені позивачем на користь Теофіпольського ліцею №1 в якості батьківської плати за [PERSON] 11.05.2025, 03.04.2025, 25.02.2025 свідчать про те, що позивач як батько дитини, який на підставі закону має рівний з матір`ю дитини обов`язок з утримання дитини, реалізовує власні батьківські обов`язки, проте при цьому не свідчать про те, що такі обов`язки не реалізує і матір дитини, до того ж інші зазначені у виписці із банківського рахунку витрати не свідчать про витрачання позивачем коштів саме на утримання дитини, а не на інші потреби, у тому числі власні. З урахуванням наведеного вище аргументу про наявність у батьків рівних обов`язків з утримання дитини, наявність у матеріалах справи фіскальних чеків на купівлю жіночого одягу та одягу для дівчинки, на канцелярське приладдя (Т. 1, а.с.23, Т. 1, а.с. 110-111, 119-122, 234) також не є доказом утримання дитини виключно за кошти батька дитини, тим більше, що наявні у справі відомості про доходи позивача станом на 11.10.2024 обмежені періодом з першого по другий квартал 2024 року (Т. 1, а.с.24), а станом на 12.05.2025 обмежені періодом березня 2025, із вказівкою про відсутність доходів на січень-лютий 2025 (Т. 1, а.с.104). Окремо слід звернути увагу на те, що надання відповідачкою [PERSON] як матір`ю дитини до 01.06.2025 належної їй на праві власності квартири за адресою: [ADDRESS] ., для проживання позивача [PERSON] і дитини [PERSON] , фіксування факту такого проживання станом на 15.07.2024 у акті № 71 обстеження побутово-житлових умов від 15.07.2024, станом на 21.05.2025\~ у акті обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 21.05.2025 працівниками Служби у справах дітей за заявою позивача [PERSON] (Т. 1, а.с. 17, а.с. 129), а також стягнення за постановою Хмельницького апеляційного суду від 23.04.2025 у справі №\~685/1242/24 (провадження №\~22-ц/820/797/25) з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи стягнення з часу звернення до суду 12.11.2024 та до досягнення дитиною повноліття (Т. 1, а.с. 183, Т. 2 а.с. 19-26), самі по собі є достатніми підставами для відмови у задоволенні позову про встановлення факту самостійного утримання і виховання позивачем [PERSON] дитини [PERSON] . У цьому\~контексті суд\~відхиляє висновок\~органу опіки\~та піклування\~ Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області № 1835/02-39 від 17.11.2025 про встановлення факту самостійного виховання та утримання [PERSON] його дочки [PERSON] , оскільки встановити факт самостійного виховання і утримання дитини може виключно суд, крім цього, як вбачається з мотивування висновку, він ґрунтується на усному повідомленні [PERSON] та дитини [PERSON] (Т. 2, а.с. 36-37), не побудований на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки), сформульований без з`ясування питання, чи мали заінтересовані сторони, зокрема, матір дитини, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (у тому числі з використанням технічних засобів в режимі відеоконференції), а також без врахування попередньо складених при обстеженні умов проживання дитини обставин і без урахування рішення суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання її доньки [PERSON] за позовом [PERSON] . Відповідно до статті 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. За змістом частин третьої, четвертої\~статті 155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Визначена частиною першою\~статті 15 СК України\~«невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини (п. 75 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22), відтак, подання відповідачкою заяви про визнання позову (Т. 1, а.с.90-91) підлягає критичній оцінці судом разом із наявними у справі належними, достовірними, допустимими і достатніми доказами. Оскільки у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав, які у цій справі судом не встановлені , а відмова від батьківських прав щодо дитини є не правозгідною, то подання відповідачкою заяви про визнання позову (Т. 1, а.с. 90-91) не формує підстав для висновку про обґрунтованість позовних вимог. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом, проте, наприклад, згідно із частиною другою\~статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. При розгляді справи суд не виявив фактів винного умисного ухилення відповідачки від виконання нею обов`язків щодо виховання і утримання дитини [PERSON] , її батьківські права не обмежені і не припинені, випадків притягнення відповідачки до відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків немає, судом також не встановлено наявності фактів, які перешкоджають матері виконувати її батьківські обов`язки, а також при розгляді справи не встановлено обставин (подій), які є виключними (непереборними / винятковими / неординарними / особливими) у конкретних життєвих ситуаціях та зумовили би обставини дійсного самостійного виховання і утримання дитини позивачем. Перебування відповідачки [PERSON] закордоном пояснює відсутність контакту відповідачки з допитаними в судовому засіданні свідками, є поважною причиною неявок відповідачки на батьківські збори у школу, де навчається її дочка [PERSON] , проте не звільняє її від виконання передбачених законом обов`язків з утримання та виховання дитини. Умисного ухилення відповідачки [PERSON] від виконання її батьківських обов`язків щодо дочки [PERSON] не встановлено, що слугувало підставою для відмови у задоволенні позову про позбавлення її батьківських прав Теофіпольським районним судом Хмельницької області судом у справі у справі №\~685/1242/24, відтак, на даний час відповідачка [PERSON] володіє усією повнотою батьківських прав та обов`язків щодо дочки [PERSON] , у будь-який момент може реалізувати право на в`їзд в Україну, або на виїзд закордон, у тому числі разом з дитиною. Право позивача на рівну участь з відповідачкою в утриманні їх спільної неповнолітньої дочки [PERSON] на даний час забезпечено судом шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] , а сама по собі відсутність у матеріалах справи відомостей про звернення зазначеного рішення суду до примусового виконання не є підставою для встановлення факту самостійного утримання дитини батьком з метою оформлення відстрочки від мобілізації. Окрім цього, позивач не надав суду беззаперечних і неспростовних доказів того, що відповідачка не бере участі у вихованні дитини. Так, показання свідків, які не проживають з сім`єю позивача, а лише бачаться з ним час від часу, не можуть бути достовірним доказом того, що відповідачка дійсно не спілкується з дитиною, не бере участі у її вихованні, а подана відповідачкою заява, в якій вона просить справу розглядати без її участі та в якій вона зазначає, що позов визнає у повному обсязі, при тому, що судові повістки про виклик до суду не отримувала, надана нею позивачу копія паспорта громадянина України для виїзду закордон, свідчить про наявність комунікації відповідачки з позивачем з приводу вирішення сімейних питань. Сам по собі факт проживання відповідачки закордоном також не свідчить про те, що відповідачка не бере участі у вихованні дитини та у її утриманні. Твердження на обґрунтування позовних вимог про те, що позивач [PERSON] оплачує комунальні послуги за квартиру, де проживає з дочкою [PERSON] , купує продукти харчування, забезпечує дочку одягом, взуттям, свідчать про реалізацію батьком [PERSON] його власної батьківської правосуб`єктності, проте не є доказом факту самостійного утримання та виховання ним дитини без участі матері дитини [PERSON] , з якої в судовому порядку стягнуто аліменти на утримання дитини, причому відомостей про наявність заборгованості відповідачки зі сплати аліментів, ухилення відповідачки від сплати аліментів у матеріалах справи немає. Відтак, фактично і юридично матір дитини не позбавлена змоги виконувати свої обов`язки; фактом ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини спростовано твердження про самостійне утримання дитини її батьком без участі матері, матір дитини може фактично виховувати та утримувати дитину, іншого в судовому засіданні позивачем не доведено. На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При зверненні до суду в порядку позовного провадження саме позивач у змагальному цивільному процесі повинен довести наявність порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод та інтересів відповідачем. У ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження, що діями або бездіяльністю відповідачки було порушено, невизнано або оспорено права позивача, які підлягали би захисту в судовому порядку, не доведено факту самостійного виховання та утримання [PERSON] дитини [PERSON] , відтак, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову про встановлення факту самостійного утримання та виховання позивачем [PERSON] дитини [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати слід покласти на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed