Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

ТОВ «Іннова Фінанс» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути з урахуванням зменшення позовних вимог заборгованість за договором про надання позики №4962120824 від 09.08.2024р. у розмірі 27424 (двадцять сім тисяч чотириста двадцять чотири) гривні, з яких: 8000 (вісім тисяч) гривень - це борг по кредиту; 19424 (дев`ятнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) гривні - це борг по процентах за користування кредитом. Підставою позову, вказує порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором. Аргументи сторін спору. Позиція позивача. Між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем був укладений договір № 4962120824 від 09.08.2024 року, на підставі якого ТОВ «Іннова Фінанс» видав відповідачу кредит у розмірі 8000 гривень, але він у встановлені договором строки отриманий кредит вчасно не повернув, а також не сплатив проценти за користування кредитом. Проте, оскільки було відступлено право вимоги за договором до відповідача позивачу, саме останній отримав право вимоги уплати боргу за цим договором. Позиція відповідача. Позивач не підтвердив факт укладення договору позики. У вищезазначених документах навіть не зазначено комбінації цифр та літер, які нібито є одноразовим паролем-ідентифікатором, а до довідки про ідентифікацію відповідач ставиться скептично, так як вона видана позивачем, яке є заінтересованою особою у справі. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20 паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних позицій кредитодавця. Крім того, 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, яким внесені зміни до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділу ІV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 розділу І Закону № 3498-ІХ). Так, відповідно до ч.5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. А у кредитному договорі розмір денної процентної ставки становить 1.5% у межах строку дії кредитного договору, що є вищим за встановлений максимальний розмір денної процентної ставки. Оцінка суду щодо фактів. [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) 09 серпня 2024 року уклав з ТОВ «Іннова Фінанс» (код ЄДРПОУ: 44127243) договір позики № 4962120824 за яким, ТОВ «Іннова Фінанс» взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] грошові кошти (кредит) у розмірі 8000 грн., а [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1.5% (в день, в межах строку кредиту - 360 днів - стандартна процентна ставка) та 0,01% (в день, знижена процентна ставка) та сплачувати періодичність платежів кожні 20 днів,останній платіж з періодом внесення 20 днів. (а.с. 34-55). При цьому, договір укладено у електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора (а.с.16,55). Відповідно до п.2.6.1. договору, стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту. А згідно з пунктом 2.6.2 договору, якщо позичальник 29.08.2024 року, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, позичальник, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити позичальник за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання позичальником умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для позичальника здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших позичальників, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. (а.с. 34-55). Відповідно до пункту 3.1. вказаного договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, укладаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Також пунктом 3.2. договору встановлено, що сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту кладення цього договору. (а.с. 34-55). Крім цього, пунктом 5.1.13 договору встановлено, що вимагати дострокове повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі у порядку та випадках, передбачених в п.6.4. договору. У вказаному пункті договору зазначено, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, Товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів передбачених даним Договором), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. (а.с. 34-55). ТОВ «Іннова Фінанс» перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 8000 грн. на його поточний рахунок (а.с.22-23,24). При цьому суд відзначає, що номер картки на яку було здійснено переказ хоча і не вказаний у договорі та квитанції повністю, [PERSON] спростовуючи факт отримання грошових коштів не довів, що банківська картка, яка обслуговує конкретний поточний рахунок, на який були переказані кошти (а.с.24) йому не належить. За час розгляду справи ні номери своєї картки, ні номеру рахунку не повідомляв. І після отримання грошових коштів, [PERSON] у повному обсязі та у строки, передбачені договором, не повернув отриманий кредит та не сплатив проценти за користування кредитними коштами. Через що, у компанії виникло право вимоги до [PERSON] щодо сплати боргу, який з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, які суд прийняв, складає 27424 (двадцять сім тисяч чотириста двадцять чотири) гривні, з яких: 8000 (вісім тисяч) гривень - це борг по кредиту; 19424 (дев`ятнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) гривні - це борг по процентах за користування кредитом (а.с.229-230). Зміст спірних правовідносин. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем [PERSON] дійсно виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником, та в межах яких між ними виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, отримати кредит та проценти за користування ним, на підставі договору. Оцінка суду (щодо права). Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Положення пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що права людини і громадянина, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Зокрема, положення частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, в силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору. А користуючись положеннями статті 628 вказаного кодексу, сторони мають право укласти договір, в якому будуть міститись елементи різних договорів (змішаний договір), тоді до відносин сторін у такому договорі, застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Так, як вже було встановлено судом, [PERSON] та ТОВ «Іннова Фінанс» уклали між собою договір № 4962120824 який, серед іншого, містить і положення договору про надання кредиту. І відповідно до цього договору, товариство взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит у гривні у розмірі 8000 гривень. І товариство, взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі. Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зокрема, за вказаним договором, [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 8000 гривень та сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1.5% (в день, в межах строку кредиту - 360 днів - стандартна процентна ставка) та 0,01% (в день, знижена процентна ставка) (а.с. 34-55). Слушними є зауваження відповідача про те, що 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, яким внесені зміни до ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділу ІV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 розділу І Закону № 3498-ІХ). І зокрема за ними, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. А у кредитному договорі розмір денної процентної ставки становить 1.5% у межах строку дії кредитного договору, що є вищим за встановлений максимальний розмір денної процентної ставки. Проте відповідачем не враховано те, як правильно врахував позивач, що вказаний закон набрав чинності 24.12.2023 року, тобто після укладення сторонами договору. Але цим законом було доповнено пунктом 17 Розділ IV Закону України №1734 "Про споживче кредитування" яким передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %". І саме ці положення були враховані позивачем при поданні до суду заяви про зменшення розміру позовних вимог. Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). Але, як вже було встановлено судом, [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував. У зв`язку з чим, у нього як позичальника, дійсно утворилась заборгованість перед новим кредитором (позивачем) у розмірі 27424 (двадцять сім тисяч чотириста двадцять чотири) гривні, з яких: 8000 (вісім тисяч) гривень - це борг по кредиту; 19424 (дев`ятнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) гривні - це борг по процентах за користування кредитом. Тож зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань, а тому і доведеним факт порушення права позивача, як кредитора у цих зобов`язаннях, на отримання від відповідача вказаних вище сум боргу. Тому, матеріально-правову вимогу позивача до відповідача слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю. Оцінка суду щодо судових витрат. В силу положень частини 1 статті 133 і пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу) покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на це та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а сплачений позивачем судовий збір документально підтверджений і складає 2422 гривні 40 (а.с.13), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у вказаному розмірі. А витрати відповідача на професійну правничу допомогу у зв`язку із задоволенням позову, розподілу і стягненню з позивача не підлягають. Отже,

Outcome: approved