Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» заборгованість за кредитним договором №22038000549154 від 30.11.2021 року в сумі 44834,50 гривень, яка складається з: - заборгованості по тілу кредиту становить\~23408,78 гривень; прострочена заборгованість по відсоткам\~0,42 гривень; - прострочена заборгованість по комісії\~21425,30 гривень, а також судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30.11.2021 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі\~АТ «Банк Кредит Дніпро») та [PERSON] (далі\~Відповідач) було укладено Кредитний договір №22038000549154 (далі\~Кредитний договір) у відповідності до якого остання отримала кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 30.11.2023 (п.1.2 Кредитного договору). При цьому, Відповідач власним підписом засвідчила факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним договором. Відповідно до виписки по особистому рахунку Відповідача, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок Боржника як це передбачено умовами Кредитного договору. Виходячи з вищезазначеного при укладанні Кредитного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив Відповідача з умовами Кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі. 28.03.2024 згідно умов Договору факторингу № 28/03/24, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 22038000549154 від 30.11.2021 року на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуто право вимоги до Відповідача. Оскільки ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право належного кредитора до Відповідача за Кредитним договором, зобов`язань за якими відповідач не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором №22038000549154 від 30.11.2021 року в сумі 44834,50 гривень, яка складається з: - заборгованості по тілу кредиту становить\~23408,78 гривень; прострочена заборгованість по відсоткам\~0,42 гривень; - прострочена заборгованість по комісії\~21425,30 гривень, тому просить стягнути таку заборгованість в судовому порядку. Ухвалою від 01.07.2025 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася, розгляд справи просила проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання, причин неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи те, що представник позивача не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, однак повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав, тому у відповідності до вимог ст.280,\~281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1\~ст.1046 ЦК України\~За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 30.11.2021 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Відповідачем було укладено Кредитний договір №22038000549154 у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 30.11.2023 (п.1.2 Кредитного договору). Відповідно до\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити проценти у строки і на умовах, передбачених договором. 28.03.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу № 28/03/24, відповідно до умов якого позивач прийняв належні АТ «Банк Кредит Дніпро» права грошової вимоги до боржника за кредитним договором, вказаному у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №22038000549154 від 30.11.2021. Як вбачається з проведеного позивачем розрахунку заборгованості така за кредитним договором №22038000549154 від 30.11.2021 становить 44834,50 гривень, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту: 23408,78 грн, заборгованості по відсотках: 0,42 грн, заборгованості по комісії: 21425,30 грн. Тому суд приходить до висновку про те, що відповідач порушив умови укладеного ним кредитного договору. Відповідно зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. Однак, не підлягає до задоволення вимога про стягнення комісія за надання кредиту у розмірі 21425,30 грн, враховуючи наступне. Як вбачається зі змісту кредитного договору №22038000549154 від 30.11.2021, таким передбачено комісію, пов`язану з наданням Кредиту, яка включена до орієнтовної загальної вартості кредиту як платежі за обслуговування кредитної заборгованості. Законом України «Про захист прав споживачів»\~визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.09.2024 у справі №479/191/17. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що положення кредитного договору №22038000549154 від 30.11.2021 про сплату позичальником комісії, пов`язану з наданням Кредиту у розмірі в сумі 21\~425,30 грн суперечать положенням статей\~11,\~18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~і є нікчемними з моменту укладення договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі цих положень договору комісії у розмірі 21\~425,30 грн задоволенню не підлягають. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 23\~409,20 грн, з яких: 23\~408,78 грн - основний борг, 0,42 коп - відсотки. Водночас, відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7?422,40 грн (судовий збір 2?422,40 грн, витрати на правничу допомогу 5?000 грн). З огляду на часткове задоволення позову (на суму 23?409,20 грн із заявлених 44?834,50 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3?873,63 грн.

Outcome: approved