Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

13 серпня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області, Баришівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Київ) про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області за актовим записом № 116 між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від спільного подружнього життя в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Згодом їхнє сімейне життя не склалося, 05 березня 2015 року рішенням Баришівського районного суду Київської області шлюб між сторонами був розірваний. Цим же рішенням суду було визначено місце проживання їхнього спільного сина [PERSON] , [INFO] разом з батьком - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Вже досить тривалий сторони припинили подружнє життя, проживають окремо. Місце проживання відповідачки позивачу невідоме. Їхній спільний син [PERSON] [INFO] на даний час проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі самоусунулася від виконання покладених на неї батьківських обов`язків щодо утримання та виховання сина [PERSON] , [INFO] , ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавляться успіхами [PERSON] , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; зовсім не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання [PERSON] вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.08.2025 року № 15964 ВП [NUMBER] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] з 2017 року по даний час в сумі 133062,85 грн. 04 липня 2025 року Службою у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Баришівької селищної ради був складений акт №141 від 04 липня 2025 року в якому зазначено, що [PERSON] проживає з батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини [PERSON] створив належні умови. Згідно психолого-педагогічної характеристики від 05.08.2025 року виданої ОЗО «Баришівський ліцей» на ім`я [PERSON] : «… Маму в закладі освіти ніколи не бачили. Дитину до школи і від школи завжди супроводжував тато. За час навчання [PERSON] з 1 по 8 клас включно ніяких даних, які б свідчили про зацікавленість матері в навчанні та вихованні сина, його потребах, не було…» Згідно акту про встановлення фактів №99 від 06.08.2025 року наданого старостою Селичівського старостинського округу Баришівської селищної ради Броварського району Київської області зазначено: «… При обстеженні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно сам виховує малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ..» Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх материнських обов`язків. Наведені вище факти підтверджується наявними документами та матеріалами. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідачки батьківських прав, який просив задовільнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 29.09.2025р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Проведення підготовчого засідання призначено на 23.09.2025р. В подальшому, через неодноразову неявку відповідача [PERSON] , проведення судового засідання відкладались на 16.10.2025р., 04.11.2025р. 18.11.2025р., 20.11.2025р. Представник позивача, [PERSON] - адвокат Куценко Н.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов у повному обсязі. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області Гочапірська В.В. у судовому засіданні проти позовних вимог не заперечувала, вважала за позбавити матір батьківських прав відносно сина [PERSON] . Представник третьої особи - Баришівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції ( м. Київ) - Баскакова Ю., у судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином; надала на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у її відсутність, просила задовільнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] - у судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлялась належним чином; причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1 та ч.2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності з ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав ґрунтується на факті спорідненості з дитиною і має місце у разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками. В пункті 18 постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, й матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Відповідно до ст.165Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 28 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області за актовим записом № 116 був зареєстрований шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] . Згодом сімейне життя сторін не склалося у зв`язку з тим, що під час спільного подружнього життя в зареєстрованому шлюбі виявилася несумісність характерів, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях, постійно виникали сварки, не могли дійти згоди щодо вирішення жодних питань внаслідок чого між ними погіршилися сімейно-шлюбні відносини. 05 березня 2015 року рішенням Баришівського районного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано та визначено місце проживання дитини з батьком, позивачем по справі [PERSON] (а.с.22,23). Від спільного подружнього життя позивач з відповідачкою мають сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.03.2011 р. (а.с. 10). Дитина - [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з батьком, позивачем по справі, та перебуває на його утриманні, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 01.08.2025 р. (а.с. 18). Відповідачка [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] з 01.05.2017 року по 01.08.2025 року в сумі 133 062,85 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №15964 від 05.08.2025 р. (а.с.16,17). Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами [PERSON] , станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням. підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі: не виявляє інтересу до його внутрішнього світу: не створює умов для отримання дитиною освіти створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідачка покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідно до характеристики №485 від 05.08.2025 року, виданої ОЗО «Баришівський ліцей», [PERSON] здобувач освіти 9-Б класу навчається в ліцеї з першого класу. Навчанням і вихованням хлопчика займається тато. Маму в закладі освіти не бачили (а.с.19). Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх материнських обов`язків. Наведені вище факти підтверджується наявними документами та матеріалами. Будь-яких перешкод для виконання відповідачем своїх обов`язків, позивач не чинив, а навпаки усіляко намагалась залучити мати до участі у вихованні сина. Але мати цього робити не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків, аліментів не сплачує. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку й природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно із ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Законодавством не передбачено пільг чи превенцій особам, які проживають окремо від дитини, які б надавали їм можливість не виконувати покладених на них обов`язків по утриманню дитини та участі у його вихованні, так само як і відсутність заробітку не є поважною причиною не утримувати свою дитину та не піклуватись про неї. Як вбачається з абзацу 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків мас місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи те, що відповідач не приймає жодної участі в житті сина [PERSON] , не проявляє ніякої материнської турботи, ігнорує покладені на неї обов`язки по вихованню та забезпеченню сина та ухиляється від будь-якої участі та взагалі відсутня в житті дитини, таку її бездіяльність можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідоме нехтування нею своїми обов`язками, що вказує на відсутність усвідомлення зі сторони відповідачки та на відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх материнських обов`язків, На сьогоднішній день неповнолітній син знаходиться на повному утриманні батька. Дитина оточена любов`ю, така атмосфера сприяє його нормальному та гармонійному розвитку. Позивач має усе необхідне для того аби виховувати дитину, піклуватись про його стан здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечив одержання дитиною належної шкільної освіти, забезпечує нормальний розвиток і виховання дитини. Рішенням Виконавчого комітету Баришівської селищної ради Броварського району Київської області № 387.1 від 03.10.2025р. затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.59). Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування матір`ю своїх обов`язків, ухиляння від виконання батьківських обов`язків по догляду та утриманню малолітньої дитини. Наведені вище факти підтверджується наявними документами та матеріалами. Аналізуючи наведені факти, суд вважає, що відповідачка [PERSON] ухиляється та свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання та утримання своєї дитини - [PERSON] , [INFO] . На підставі вищевикладеного, суд вважає за потрібне позбавити відповідача - [PERSON] - батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, у позовній заяві позивач не ставлять вимоги про стягнення судового збору з відповідача. Відтак, ухвалюючи рішення, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору, сплачених при зверненні до суду с вищевказаним позовом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved