Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

У жовтні 2025 року представник ТОВ «Бізнес Позика» через систему «Електронний суд» звернувся в суд з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту № 513332-КС-001 від 20.10.2024 в розмірі 55 680,40 грн, а також стягнути судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.10.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 513332-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Згідно з умовами договору, товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 20 000 грн. Відповідач в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Позивач свої зобов`язання виконав, однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконав не в повному обсязі, тому позивач звернувся до суду для стягнення боргу з урахуванням процентів за користування. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 21.10.2025 ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання 02.12.2025, вирішено здійснювати розгляд (формування та зберігання) справи в змішаній (паперовій та електронній) формі. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. 02.12.2025 відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання позову, просить здійснювати розгляд спраив без його участі та зменшити судовий збір на 50%. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось, суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 20.10.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 513332-КС-001 про надання кредиту (споживчий кредит) з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, відповідно до умов якого сума кредиту складає 20 000 грн зі стандартною ставкою 1% в день на строк - 16 тижнів, до 06.04.2025, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 49 144,78 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 6669,19%. Вказаний договір було підписано сторонами за допомогою електронних підписів. Сторонами в п. 4.2.2 договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Комісія пов`язана з наданням кредиту 4 000 грн. В матеріалах справи містяться розрахунок заборгованості за кредитом, оферта укласти договір, акцепт пропозиції, паспорт споживчого кредиту, візуальна форма послідовності дій клієнта, анкета клієнта, інформаційна довідка, довідка про стан заборгованості, Правила надання споживчих кредитів, копія паспорта та картки платника податків відповідача. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію» закріплює, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 15.09.2025 у відповідача виникла прострочена заборгованість за договором про надання кредиту в розмірі 55 680,40 грн, що складається: 23 143,60 грн. - заборгованість за кредитом; 32 536,80 грн - заборгованість за відсотками. Стаття 12 ЦПК України визначає принцип змагальності цивільного судочинство. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням у заявленому позивачем до стягнення розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вимог ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а також заяви відповідача, поданої до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви, тобто в розмірі 1 211,20 грн, а іншу частину сплаченого збору слід повернути позивачу з бюджету.

Outcome: approved