Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08.08.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 416 від 08.08.2017 року, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося, через деякий час між ними стали виникати суперечності з різних питань, було виявлено, що у них різні характери та погляди на життя, у зв`язку із чим почуття взаєморозуміння та любові один до одного втрачені. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2024 року. Спору про поділ майна, що є спільною власністю, немає. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із мати. Позивач вважає подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливими та такими, що суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат Бальжик К.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні визнала, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 27.03.2025 року. Відповідачка та її представник адвокат Янковська О.П. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву від 05.11.2025 року, зокрема вказали, що не погоджуються із часом припинення шлюбних відносин, а саме, що шлюбні відносини припинені з 2024 року. Позивач працює моряком, проживає в Республіці Румунія з 2022 року та відповідачка їздила до нього разом із дітьми закордон востаннє у березні 2025 року, що підтверджується відомостями їх закордонних паспортів. Отже, спільне проживання із позивачем припинено з 27.03.2025 року. Також, відповідачка не погодилася із тим, що немає спору щодо поділу майна подружжя. З квітня 2015 року, тобто, до реєстрації шлюбу, сторони проживали разом та вели спільне господарство, за спільні грошові кошти придбали квартиру [ADDRESS] , в якій зробили ремонт у 2017 році, облаштували побутовою технікою та проживали в ній до 31.10.2025 року. В подальшому вказана квартира була подарована матері позивача та відповідачка має намір оскаржувати цей договір. Однак, погодилася на розірвання шлюбу. Строк на примирення просила суд не надавати. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Частиною 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з\~ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 08.08.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 08.08.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 416 від 08.08.2017 року, актовий запис № 416 від 08.08.2017 року (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 07.02.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 143 від 07.02.2018 року, та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 21.05.2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 369 від 21.05.2020 року (а.с.8,9). Діти проживають разом із матір`ю. Сторони сімейні стосунки не підтримують, шлюбні відносини припинені з 27.02.2025 року, що з огляду на положення ст.82 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене. Крім того, також не можливо насильно одного з подружжя без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також, враховуючи, що відповідачка позов визнала, суд вважає за можливе позов задовольнити та шлюб розірвати.

Outcome: approved