Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулось з позовом до [PERSON] та просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором в сумі 18960 гривень, у тому числі: 4000 гривень - заборгованості за тілом кредиту, 13800 гривень - заборгованості за відсотками, 1160 гривень - заборгованості за комісією. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09 грудня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №4068276, який було підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач, отримавши у кредит грошові кошти, зобов`язання за вказаним договором щодо їх повернення не виконала, у результаті чого і виникла зазначена вище заборгованість. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило право вимоги за зазначеним вище кредитним договором, а позивач набув всі права кредитора за кредитним договором й має право вимоги до відповідача. Ухвалою суду від 31 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, представник позивача в позовній заяві просить справу розглядати без її участі, відповідач подала до суду письмову заяву, в якій також просить справу розглядати без її участі, щодо задоволення позову заперечує, мотивуючи тим, що кредитний договір не підписувала, має на утриманні двох дітей та не працює. Також просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, посилаючись на те, що вони є необґрунтованими та неспівмірними. Судом встановлено, що 09 грудня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит №4068276 (надалі-Договір), згідно з яким останній було надано кредит у сумі 4000 гривень на строк 15 днів, термін остаточного погашення заборгованості 24 грудня 2021 року (пункти 1.2, 1.3, 1.4. Договору). Комісія за надання кредиту складає 1160 гривень, яка нараховується за ставкою 29 % від суми кредиту одноразово (пункт 1.5.1. Договору), проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1800 гривень, які нараховуються за ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (пункт 1.5.2. Договору), стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6. Договору). Пунктом 2.1. Договору визначено, що кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на картковий рахунок. За пунктом 2.4.1. Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно пункту 1.4. Договору. Відповідно до пункту 2.3.1.1. Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту: строк продовження 3 дні - максимальний розмір комісії - 3%, 7 днів - 5%, 15 днів - 10%. Згідно з пунктами 6.1. та 7.1. Договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту. Клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договір про споживчий кредит №4068276 від 09 грудня 2021 року, була ідентифікована товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Акцепт договору підписаний позичальником аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора F86960, відправленого на номер телефону [NUMBER] . 09 грудня 2021 року відповідачу перераховано на її картковий рахунок № [NUMBER] грошові кошти у сумі 4000 гривень. Зазначені обставини підтверджуються копіями анкети-заяви на кредит №4068276 від -09 грудня 2021 року, договору про споживчий кредит (індивідуальна частина) №4068276 від 09 грудня 2021 року, графіку платежів за договором, який є додатком №1 до Договору, паспорту споживчого кредиту №4068276, довідки про ідентифікацію, квитанції №54fb8a78-9baa-43df-807a-8a3dcfe6c540_637746744939251409, листом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» №40/1211/146440/2025/БТ від 14 листопада 2025 року з додатками до нього: інформацією про рух коштів на рахунку, випискою по рахунку. Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №4068276 09 грудня 2021 року відповідачу було надано кредит в сумі 4000 гривень та нараховано комісію в сумі 1160 гривень, також нараховувались проценти за Договором протягом періоду з 10 грудня 2021 року по 22 лютого 2022 року. Заборгованість за кредитним договором становить 18960 гривень, з яких: 4000 гривень - заборгованості за тілом кредиту, 13800 гривень - заборгованості за відсотками, 1160 гривень - заборгованості за комісією. Розмір заборгованості за Договором у вказаних вище розмірах також підтверджується розрахунком заборгованості, сформованим позивачем, станом на 13 жовтня 2025 року. 26 липня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір відступлення прав вимоги №26-07/2024, за умовами якого перше передало позивачу за плату належні йому права грошової вимоги до боржників, строк виконання за якою настав, або яке виникне у майбутньому, а позивач у свою чергу прийняв належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Мілоан» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, про що свідчать копії договору факторингу, витягу з Реєстру боржників та копією Реєстру боржників від 26 липня 2024 року, що є додатком до договору факторингу, акту приймання-передачі Реєстру боржників від 26 липня 2024 року та платіжної інструкції №448090005 від 26 липня 2024 року. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відтак будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. З наданих представником позивача письмових доказів вбачається, що кредитний договір з відповідачем був укладений в електронній формі, остання підписала анкету-заяву, кредитний договір з додатком №1 до нього, паспорт споживчого кредиту аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, відправленого на номер її мобільного телефону, при цьому відповідач ознайомилась з правилами кредитування. На наступний день після підписання вказаних документів на картковий рахунок відповідача первісним кредитором були перераховані кошти у сумі, обумовленій кредитним договором. Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними заперечення відповідача про те, що договір про споживчий кредит нею не підписувався. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За правилами статті 1082 ЦК України божник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Ураховуючи викладене, суд вважає, що відповідач порушила договірні зобов`язання по сплаті заборгованості за договором про споживчий кредит й має сплатити заборгованість позивачу, до якого перейшло право вимоги за цим договором, а тому позовні вимоги слід задовольнити. У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 9000 гривень. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представник надав копії договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02 липня 2024 року, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал Асістанс», заявки на надання юридичної допомоги №934 від 01 вересня 2025 року, витягу з акту наданих послуг №19 від 30 вересня 2025 року, прайс-листа АО «Лігал Асістанс», затвердженого рішенням Загальних зборів №01-11//2023 від 01 листопада 2023 року. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідач просила зменшити розмір витрат на правничу допомгу, що підлягають відшкодуванню позивачу, мотивуючи тим, що вони є необґрунтованими та неспівмірними. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ураховуючи категорію та складність цивільної справи, що розглядається, яка відноситься до малозначних, а також те, що заявлена сума витрат за надані адвокатом послуги фактично включає у себе надання усної консультації та складання позовної заяви, й, виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності, суд вважає, що заявлена сума витрат є завищеною та не відповідає критерію розумності. Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 15 квітня 2021 року (справа № 160/6899/20) зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved