Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

I. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 04.06.2025 позивач [PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] 13.02.2025 року, близько 21:20 год. в с. Кочубіївка, Уманського району, Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою порушення недоторканості іншого володіння особи, нехтуючи гарантованими згідно ст.30 Конституції України правами кожного громадянина на недоторканість житла та іншого володіння особи, без відповідного дозволу власника, перелізла через паркан та проникла до внутрішнього двору домоволодіння, після чого проникла до будинку через вхідні двері, які на той момент були відчинені, що за адресою [ADDRESS] , яке на праві власності належить [PERSON] , при цьому вчинила незаконне вторгнення до домоволодіння [PERSON] . За вказаним фактом зареєстровано кримінальне провадження за № 1202525255360000162 від 08.03.2025 року відносно [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України. Потерпілими у кримінальному провадженні №1202525255360000162 від 08.03.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України визнано [PERSON] , [INFO] . Вироком Уманського міськрайонного суду від 15.04.2025 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Зазначений вирок набрав законної сили. Позивач вказує , що даним кримінальним правопорушенням потерпілій [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях, що виразилось у сильних душевних переживаннях, порушеннях спокою в сім`ї, порушеннях сну, страхах, тривозі, емоційних реакціях при згадуванні правопорушниці. Останній спричинена моральна шкода, яка полягає в стражданнях у зв`язку з проникненням незнайомої людини до її помешкання, і подальшого систематичного психологічного тиску, що порушило звичайний спосіб життя та негативно відобразилося на її психічному стані. Вказана подія також суттєво відобразилася на її професійній діяльності і завдало значних фінансових збитків у вигляді недоотриманої вигоди. [PERSON] вважає, що означені протиправні дії відповідача [PERSON] завдали їй моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень. Вказаний розмір завданої їй моральної шкоди обґрунтовується тим, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] , зазнала душевних страждань. Вона втратила сон, порушився її звичний ритм життя. Вона перебуває в постійному психологічному напруженні, а також в страху щодо життя та здоров`я своєї родини та цілісності майна. З цих підстав, глибини і тривалості її душевних страждань, які вона зазнала у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, враховуючи принципи розумності та справедливості, враховуючи роль і ступінь відповідача у вчиненні кримінального правопорушення, а також те, що моральна шкода не є способом їх збагачення, розмір завданої моральної шкоди [PERSON] становить 100 000 (сто тисяч) грн., що на її переконання є співмірним тим душевним стражданням, які вона перенесла внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позивач вказує, що моральні переживання, які виникли унаслідок вчинення правопорушення, ґрунтується на загальних людських засадах, що не потребує доведення жодними додатковими доказами. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 11 серпня 2025 року було відкрите провадження у даній справі, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження було направлено відповідачу 11 серпня 2025 року рекомендованим листом, проте лист повернувся до суду з поштовою відмітко «адресат відсутній за вказаною адресою», тому у відповідності до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Станом на день розгляду справи відповідач не надала до суду відзиву чи заперечення на позовну заяву. Інших заяв, клопотань від учасників справи до суду не надходило. Отже, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду. Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 15 квітня 2025 року по справі № 705/2106/25; 1-кп/705/829/25, [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 850 гривень. Як вбачається\~з вироку, [PERSON] 13.02.2025 року, близько 21:20 год. в с. Кочубіївка, Уманського району, Черкаської області, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою порушення недоторканості іншого володіння особи, нехтуючи гарантованими згідно ст.30 Конституції України правами кожного громадянина на недоторканість житла та іншого володіння особи, без відповідного дозволу власника, перелізла через паркан та проникла до внутрішнього двору домоволодіння, після чого проникла до будинку через вхідні двері, які на той момент були відчинені, що за адресою [ADDRESS] , яке на праві власності належить [PERSON] , при цьому вчинила незаконне вторгнення до домоволодіння [PERSON] . У даному кримінальному провадженні потерпілою визнано [PERSON] . Відповідно до ч. 6ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, враховуючи визначений ч.6 ст.82 ЦПК України принцип обов`язковості обвинувального вироку суду у питанні вини відповідача, позивач у силу того, що цивільний позов у рамках вказаного вище кримінального провадження не заявляла, правомірно звернулась до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] і саме вона має нести відповідальність за завдану позивачу моральну шкоду. Відповідно до ч. 1 ст.15та п. 8 і 9 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 7ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.1-2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст. ст.77,78 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач вказує , що даним кримінальним правопорушенням їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в моральних стражданнях, що виразилось у сильних душевних переживаннях, порушеннях спокою в сім`ї, порушеннях сну, страхах, тривозі, емоційних реакціях при згадуванні правопорушниці. [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягає в стражданнях у зв`язку з проникненням незнайомої людини до її помешкання, і подальшого систематичного психологічного тиску, що порушило звичайний спосіб життя та негативно відобразилося на її психічному стані. Вказана подія також суттєво відобразилася на її професійній діяльності і завдало значних фінансових збитків у вигляді недоотриманої вигоди. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦПК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 травня 1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року, заява № 68490/01). Гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року в справі № 336/10216/21. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що вчиненим відповідачем кримінального правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, їх тривалості, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода завдана позивачу полягає у душевних хвилюваннях та стражданнях, емоційному стресі, яких вона зазнала у зв`язку із вчиненням протравних дій відповідача. Суд також враховує і тривалість заподіяння позивачу моральної шкоди. Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм,

Outcome: partial