Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

25 червня 2025 року позивачка звернулася до суду з відповідним позовом, через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС, у якому зазначила що 19 вересня 2015 року уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної \~ \~ \~ \~служби Березнегуватського \~ \~ \~ \~районного управління юстиції у Миколаївській \~ \~ \~ \~області, актовий запис №42, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 20.10.2015. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано 13 грудня 2018 року. Відповідач з 2018 року не спілкується з дітьми, не бере участі в їхньому вихованні та не надає жодної матеріальної допомоги. Інформація про офіційні доходи або місце його роботи їй невідома. Посилаючись на викладене, [PERSON] просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] у розмірі 3196 грн щомісячно на кожну дитину до повноліття дітей, починаючи з 2018 року. В судове засідання позивачка не з`явилася, повідомлялася в установленому законом порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, викликався належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання всіх\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється, згідно з\~ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2015 року, який за рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 грудня 2018 року, було розірвано. (а.с.23-24,25). У відповідності до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві 29 грудня 2015 року за актовим записом № 16 від 10 вересня 2014 року вчиненого Посольством України в Китайській Народній Республіці, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.26). Крім цього, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 06, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.27). Після розірвання шлюбу, діти залишилися проживати з матір`ю, про що свідчить довідка про склад сім`ї, видана Березнегуватською селищною радою Миколаївської області, з якої вбачається, що малолітні [PERSON] 2014 року народження і [PERSON] ,2015 року народження зареєстровані та проживають разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . (а.с.18). Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 2 ст.182 СК України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини. З огляду на викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково, з присудженням стягнення аліментів з відповідача з дня звернення до суду позивачки з відповідними позовом. На підставі викладеного суд приймає встановленою наявність фактів на обґрунтування вимог позивачки та вважає, що відповідачем порушені її права на одержання матеріальної допомоги на утримання дітей за захистом яких вона звернулася до суду, оскільки діти дійсно проживають з позивачкою та повністю знаходяться на її утриманні. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивачка при пред`явлені позовної заяви була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп

Outcome: partial