Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] , яка діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з даним позовом вказуючи, що з 11 січня 2024 року сторони перебувають у шлюбі. Від даного шлюбу позивач з відповідачем мають двох спільних малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з матір`ю. Відповідач проживає окремо, життям дітей він не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання спільних дітей не надає. Коштів, які на теперішній має у розпорядженні позивач, не вистачає на забезпечення нормального життя, потреб дітей та її самої. Враховуючи сьогоднішні реалії, позивач без належної матеріальної підтримки з боку відповідача не зможе повноцінно утримувати малолітніх дітей та забезпечувати їх всім необхідним. Безумовно, діти потребують щомісячного матеріального забезпечення для повноцінного їх розвитку. Позивач сама не в змозі забезпечити витрати на придбання їжі, одягу, речей побутового вжитку та предметів першої необхідності, які, зважаючи на вік немовлят, потребують постійного оновлення. Через безвідповідальність відповідача як батька, їх з позивачем малолітні діти наразі не мають зареєстрованого місця проживання, у зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду для отримання дозволу зареєструвати місце проживання дітей без згоди відповідача. На даний час позивач з відповідачем зв`язок не підтримують, відносини між ними напружені, після народження дітей відповідач їх навіть не бачив. З огляду на вищевикладене, вирішення даного питання в позасудовому порядку не вбачається можливим. Тому позивачка просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання їх матері, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька, [PERSON] , стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання дітей, сина, [PERSON] , [INFO] та доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 13.03.2025 року і до досягнення дітьми повноліття, тобто до [INFO] , стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на її утримання, як дружини, з якою проживають діти, у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 13.03.2025 року і до досягнення дітьми трирічного віку, тобто до [INFO] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати та витрати на правничу допомогу. Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивачки [PERSON] та позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, представник позивачки надав заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про місце, дату і час розгляду справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надали, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, вирішує справу за наявними матеріалами. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, до початку судового засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі, зазначили розгляд справи проводити на підставі наявних у суду матеріалів та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та аліментів на утримання дружини до досягнення дітьми трирічного віку суд зазначає наступне. Так, судом встановлено факт родинних відносин неповнолітніх дітей та сторін по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , згідно якого його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9) та копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , згідно якого її батьками є [PERSON] та [PERSON] (зворот а.с.9). Позивачка та відповідач перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] _1 (зворот а.с.8). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч.1,2 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно з ст.27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991, передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна жінка, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, домовленостей щодо виконання батьком свого обов`язку по утриманню дітей між сторонами не досягнуто, при цьому відповідач зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а аліменти у розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу (заробітку), слід стягнути з останнього на користь позивачки. Крім того, мати дітей, має право на утримання від відповідача, до досягнення дітьми трирічного віку, оскільки здійснює догляд за малолітніми дітьми, тому потребує матеріальної допомоги відповідача, а відтак, вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на її утримання підлягають задоволенню, а аліменти у зазначеному нею розмірі, тобто 1/6 частини щомісячного доходу (заробітку) відповідача, стягненню з останнього на користь позивачки. Щодо позовних вимог про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання це житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. За змістом ч. 2, 4 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» батьки або інші законні представники зобов`язані задекларувати або зареєструвати місце проживання (перебування) новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також форми необхідних для цього документів, визначені Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 №265 (далі Постанова) Відповідно до п. 32 Постанови у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 04.04.2025 року місце проживання матері, [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно з відомостями з картотеки Петропалівської селищної ради та даних з «Реєстру територіальної громади» [PERSON] , [INFO] , знятий з реєстрації місця проживання 30.06.2020 року з адреси: [ADDRESS] і на даний час не зареєстрований на території Петропавлівської територіальної громади. Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12.03.2025 року, малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] без зареєстрованого місця проживання. Вказане помешкання належить на праві особистої приватної власності матері позивачки [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 14.02.2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, Забуранною А.А., реєстровий № 161, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.11) З метою реєстрації місця проживання за місцем проживання матері, 21 лютого 2025 року позивач звернулася до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі із заявами про реєстрацію місця проживання малолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-15, а.с.16-17). Враховуючи вищевикладене у сукупності та те, що спір між батьками про місце проживання дітей відсутній, батьки зареєстровані за різними адресами, відсутність реєстрації місця проживання малолітніх дітей за місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить їх інтересам, обмежує реалізацію прав, гарантованих Конституцією та Законами України, беручи до уваги те, що відповідач не заперечив проти задоволення позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до переконання про підставність та обґрунтованість даних позовних вимог, які підлягають задоволенню. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України). У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд зазначає, що на момент винесення рішення понесені позивачкою судові витрати на правничу допомогу документально не підтверджені, а тому до стягнення не підлягають. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 191 СК України, ст.27 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» та

Outcome: partial