Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення держаного реєстратора Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Суханова Д. М. номер запису 57870083 від 26.04.2021 року, про державну реєстрацію права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (номер запису про право власності 41703354), скасувати державну реєстрацію права власності та припинити право власності відповідача на спірну квартиру, поновивши право власності на зазначену квартиру шляхом поновлення запису про реєстрацію права власності за позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2007, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зоріною Н.В. за реєстровим №1480 та зареєстрованим 22.03.2007. В обґрунтування своїх вимог вказав, що є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] . 22.03.2007 між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір №804/6/03/2007/840к/6, за умовами якого позивач зобов`язався повернути кредитні кошти у сумі 27000 дол. США зі сплатою відсотків банку до 22.11.2026. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором було укладено договір іпотеки, за умовами якого позивач передав в іпотеку банку нерухоме майно\~ - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Наприкінці липня 2021 з інформаційної довідки №267540676 від 26.07.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна позивач дізнався, що 21.07.2020 між ПАТ КБ «Надра» та відповідачем укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги до іпотекодателя за іпотечним договором. На підставі договору відступлення права вимоги та договору іпотеки 26.04.2021 держаним реєстратором Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Сухановим Д. М. здійснено державну реєстрацію права власності квартири [ADDRESS] за відповідачем. Позивач вважає державну реєстрацію незаконною, оскільки у сторін не було домовленості про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку і дане застереження відсутнє в договорі іпотеки. Крім цього, іпотекодавецем не було отримано письмову вимогу про усунення порушення, а перереєстрація права власності на квартиру відбулася під час дії мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті. Ухвалою від 05.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 05.08.2021 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Ухвалою від 05.10.2021 року витребувано докази. Ухвалою від 29.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Від представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» 30.08.2021 до суду надійшов відзив, в якому представник просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що позивачу надсилалися вимоги про повернення заборгованості 10.09.2020 та 20.11.2020 із зазначенням наміру реалізувати права іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання на підставі та у відповідності до положень іпотечного договору, який містить відповідне застереження, вразі невиконання зобов`язань. В матеріалах справи відсутні докази, що позивач підпадає під дію Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Оскільки державна реєстрація не є правочином, дозвіл органу опіки та піклування не вимагається, порушення будь-яких прав малолітніх онуків позивача виключається. Від представника позивача адвоката А.Мусулевського, надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що надані відповідачем письмові докази є неналежними та недопустимими, зокрема копії не засвідчені у визначеному ЦПК України порядку, поштові документи не відповідають вимогам Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009, описи вкладень не містять посилання на відповідний номер поштового відправлення, які мали бути зазначені працівником поштового зв`язку, а вимоги надсилалися не за місцем реєстрації позивача. Також, представник вважає, що для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку необхідно укладати окремий договір, тому просить задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з`явився, надав свої повноваження представнику, який подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа держаний реєстратор Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Суханов Д. М. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи без сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зоріною Н.В. за реєстровим №1480 та зареєстрованим 22.03.2007, [PERSON] продав, а [PERSON] купив трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором №804/6/03/2007/840к/6 від 22.03.2007, за умовами якого позивач зобов`язався повернути кредитні кошти у сумі 27000 дол. США зі сплатою відсотків до 22.11.2026, між [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір іпотеки від 22.03.2007, зареєстрований приватним нотаріусом ХМНО Л.В. Маршаловою за р.№1075, за умовами якого позивач передав в іпотеку банку нерухоме майно\~ - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.5.1 Договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет Іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частини, а також у випадку порушення Іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим Договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих Іпотекодержателю за цим Договором. Відповідно до п.5.3 Договору іпотеки звернення стягнення на Предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, домовленості сторін на передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного Зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», права Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно до інформаційної довідки №267540676 від 26.07.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на підставі договору іпотеки від 22.03.2007 та укладеного договору відступлення прав вимоги між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» від 21.07.2020, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги до іпотекодателя за іпотечним договором, 26.04.2021 держаним реєстратором Станіславської сільської ради Білозерського району Херсонської області Сухановим Д. М. здійснено державну реєстрацію права власності квартири [ADDRESS] за відповідачем. Оскільки іпотечний договір між сторонами було укладено 22.03.2007 року, застосуванню до спірних правовідносин підлягає\~Закон України «Про іпотеку»\~в редакції від 12 травня 2006 року. Відповідно до частини першої та третьої\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених\~статтею 12 цього Закону. Відповідно до\~статті 36 цього Закону\~сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати\~в тому числі: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в\~\~рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому\~статтею 37 цього Закону. При цьому згідно із частинами першою та другою\~статті 37 Закону України «Про іпотеку»\~іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно,\~\~що є предметом іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Разом із тим, відповідно до пункту 5.3. Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання можливе у порядку, встановленому статтею 37 Закону, на підставі домовленості сторін. Судом встановлено, що під час відчуження спірної квартири договору про її добровільну передачу у власність відповідача укладено не було, а [PERSON] як іпотекодавець не надавав своєї згоди на передачу предмета іпотеки у власність іпотекодержателю. За таких обставин, ураховуючи відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб, визначений іпотечним договором, ненадання такого договору державному реєстратору та залишення ним без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, дії державного реєстратора щодо реєстрації за ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» права власності на спірну квартиру, власником якої залишався позивач, не можна вважати законними. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 12.12.2018 у справі № 199/1276/17. Крім цього, на момент вчинення запису державного реєстратора був чинний \~Закон № 1304-VII, підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно зі\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Пунктом 4\~Закону № 1304-VII\~було передбачено, що протягом дії цього\~Закону\~інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Закон № 1304-VII\~вводив тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодателя без згоди останнього на таке відчуження. Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачав втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняв його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Мораторій втратив свою чинність з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», яким передбачено зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, їх обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника, а тому мав стабілізаційний характер.\~ Враховуючи, що квартира\~позивача, загальною площею 54,1 кв.м, використовується ним як місце постійного проживання та є предметом іпотеки у забезпечення вимог за кредитним договором від 22.03.2007, укладеного в іноземній валюті, а інше майно у позивача відсутнє, то не могло бути звернуто стягнення на спірну квартиру шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем у зв`язку із дією\~на той час Закону № 1304-VII. Аналогічний паровий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а (провадження\~\~\~\~№ 11-474апп19). Відповідно до частини третьої статті 26 із змінами, внесеними згідно із Законом\~№ 2255-IX від 12.05.2022; в редакції Закону\~№ 3103-IX від 03.05.2023, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої\~статті 37\~цього Закону,\~на підставі\~рішення Міністерства\~юстиції України,\~а також\~у разі\~визнання на\~підставі судового\~рішення недійсними\~чи скасування\~на підставі\~судового рішення\~документів,\~на підставі\~яких проведено\~державну реєстрацію\~прав,\~скасування на\~підставі судового\~рішення державної\~реєстрації прав,\~що мало\~наслідком державну\~реєстрацію набуття\~речових прав,\~обтяжень речових\~прав,\~відповідні права\~чи обтяження\~припиняються.\~У разі\~якщо в\~Державному реєстрі\~прав,\~у тому\~числі в\~його невід`ємній\~архівній складовій\~частині,\~наявні відомості\~про речові\~права,\~обтяження речових\~прав,\~припинені у\~зв`язку з\~проведенням відповідної\~державної реєстрації,\~або якщо\~відповідним судовим\~рішенням також\~визнаються речові\~права,\~обтяження речових\~прав,\~одночасно з\~державною реєстрацією\~припинення речових\~прав чи\~обтяжень речових\~прав проводиться\~державна реєстрація\~набуття відповідних\~прав чи\~обтяжень.\~При цьому\~дата і\~час державної\~реєстрації набуття\~речових прав,\~обтяжень речових\~прав,\~що були\~припинені у\~зв`язку з\~проведенням відповідної\~державної реєстрації\~та наявні\~в Державному\~реєстрі прав,\~у тому\~числі в\~його невід`ємній\~архівній складовій\~частині,\~залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до\~пункту 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Отже, відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про скасування державної реєстрації права власності та припинення права власності відповідача на спірну квартиру, поновивши право власності на зазначену квартиру шляхом поновлення запису про реєстрацію права власності за позивачем, оскільки відповідні зміни, що внесені до Закону №1952, передбачають, що у ситуації, що склалася, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації. Згідно ч. 1ст.141ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1816 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Відповідно до частини 7 статті 158 ЦПК заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial