Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

У жовтні 2025 року представник позивача Захаров Т.Г. звернувся до Новокодацького районного суду міста із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30.12.2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ТОВ «Зелений слон 7» - автобусом Setra, д.н.з. [NUMBER] , та транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2025 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Договір обов`язкового цивільного страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідача відсутній, тоді як транспортний засіб позивача Setra, д.н.з. [NUMBER] , було застраховано за полісом № 223979536 від 08.10.2024 року. Позивач звернувся до МТСБУ із заявами про оцінку завданої шкоди та її відшкодування. На замовлення МТСБУ ФОП [PERSON] 27.05.2025 року було виготовлено звіт № 112716 від 27.05.2025 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженнями транспортного засобу. Відповідно до вказаного звіту вартості заподіяних транспортному засобу Setra, д.н.з. [NUMBER] , збитків складає 474 770 грн. МТСБУ було виплачено позивачу максимальний розмір компенсації у розмірі 160 00 грн. Отже, різниця, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, складає 314 770 грн. Враховуючи викладене, представник позивача звертається до суду та просить стягнути з відповідача на користь позивача 314 770 грн. завданої шкоди внаслідок ДТП, що трапилася 30.12.2024 року та судові витрати по справі у розмірі 4 721,55 грн. Ухвалою судді від 27.10.2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача Захаров Т.Г. письмово просив розгляд справи проводити в режимі відеоконференції. В подальшому направив до суду клопотання у якому просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, на проведенні засідання в режимі відеоконференції не наполягав. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» направив заяву у якій просив розгляд справи проводити за його відсутності та вирішити справу на підставі наявних матеріалів. Також зазначив, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Положеннями ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 30.12.2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ТОВ «Зелений слон 7» - автобусом Setra, д.н.з. [NUMBER] , та транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2025 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 18.02.2025 року. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина відповідача [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідних доказів матеріали справи не містять. Матеріалами справи підтверджено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Setra, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 223979536 від 08.10.2024 року, за умовами якого цивільно-правову відповідальність належного страхувальнику транспортного засобу було застраховано з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 320 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну 160 000 грн., строк дії договору з 27.10.2024 року по 26.04.2025 року включно. У зв`язку з настанням вищевказаної події власник транспортного засобу Setra, д.н.з. [NUMBER] ., з метою отримання страхового відшкодування, своєчасно звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування від 01.01.2025 року. На замовлення МТСБУ ФОП [PERSON] 27.05.2025 року було виготовлено звіт № 112716 від 27.05.2025 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженнями транспортного засобу, відповідно до якого вартість заподіяних транспортному засобу Setra S415GT, д.н.з. [NUMBER] , збитків складає 474 770 грн. Згідно листа МТСБУ у справі № 112716 було прийнято рішення про виплату позивачу відшкодування у розмірі 160 000 грн. внаслідок ДТП, яка трапилась 30.12.2024 року. Представник позивача зазначає, що різниця, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, складає 314 770 грн. (474 770 грн. 160 000 грн.). В добровільному порядку вказані витрати відповідачем компенсовані позивачу не були. Надаючи правову оцінку обставинам, що склались між сторонами у вказаній справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом, у даному випадку, є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання вказаних правовідносин. На підставі п. 1.6 ст. 1 Закону власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно із ч. 1 ст. 979 ЦК України встановлено, що договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів. Статтею 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння,користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. Згідно із ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі з дотриманням вимог до письмової форми правочину, встановлених цим Кодексом. Факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим полісом (сертифікатом). Частиною 1 ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як було встановлено судом, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тоді як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Setra, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 223979536 від 08.10.2024 року, за умовами якого цивільно-правову відповідальність належного страхувальнику транспортного засобу було застраховано з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю у розмірі 320 000 грн., а за шкоду, заподіяну майну 160 000 грн., строк дії договору з 27.10.2024 року по 26.04.2025 року включно. Згідно із ст. 40 Закону МТСБУ є єдиним обов`язковим об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. МТСБУ є юридичною особою, належить до неприбуткових організацій, за умови відповідності вимогам, встановленим Податковим кодексом України, і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, Закону України "Про страхування", інших актів законодавства та свого статуту. Основними завданнями МТСБУ є, зокрема, гарантування відшкодування шкоди, заподіяної на території України забезпеченими транспортними засобами за внутрішніми договорами страхування у випадках, визначених цим Законом та здійснення регламентних виплат у випадках, передбачених цим Законом (ст. 41 Закону). Відповідно до ст. 43 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України, зокрема, транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, та майну, яке перебувало в ньому. Судом встановлено, що МТСБУ було прийнято рішення про виплату позивачу відшкодування у розмірі 160 000 грн. внаслідок ДТП, яка трапилась 30.12.2024 року. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який всупереч вимогам Закону на час події керував транспортним засобом без діючого договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності перед третіми особами. Разом з тим, різниця, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, складає 314 770 грн. (474 770 грн. 160 000 грн.). На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідач, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, не надав суду жодних доказів відшкодування вказаної матеріальної шкоди чи то заперечень з приводу суми страхового відшкодування, правом на подачу відзиву не скористався. При цьому, у заяві від 24.11.2025 року відповідач просив вирішити справу на підставі наявних матеріалів за його відсутності. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Враховуючи викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи надані по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4 721,55 грн. покладається на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved