Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 7820396 від 23 квітня 2024 року в розмірі 95700 грн 00 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 29000 грн 00 коп., заборгованість за процентами 52200 грн 00 коп., заборгованість за штрафом 14500 грн 00 коп. Також просить стягнути із відповідача сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн 00 коп.. Посилається на те, що 23 квітня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 7820396, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 29000 грн 00 коп. шляхом переказу на платіжну карту, емітовану АТ КБ «ПриватБанк». Кредитний договір був укладений в електронному вигляді з використанням одноразового ідентифікатора. Сума кредиту в розмірі 29000 грн 00 коп. була перерахована на платіжну карту, номер якої був зазначений особисто відповідачем. Кредит був наданий на строк 360 днів, зі сплатою відсотків в розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування. 24 грудня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» був укладений Договір факторингу № 24.12/24-Ф, за яким право вимоги за вищезазначеним кредитним договором перейшло до позивача. Відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконувалися, внаслідок чого станом на 24 грудня 2024 року утворилася заборгованість у вищезазначеному розмірі. Крім того, представник позивача просить стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн 00 коп. Зазначає, що у випадку задоволення позовних вимог, стягненню із відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу які є гонораром адвоката, розмір якого визначений договором про надання правничої допомоги. Ухвалою від 22 вересня 2025 року було в відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін по справі. (а.с.83).Даною ухвалою було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Ухвалою від 29 жовтня 2025 року було постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін по справі (а.с.94). В судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України, відзив на позов, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи та вирішити її на підставі наявних доказів. Судом встановлено наступне. 23 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 7820396 у формі електронного документа з використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором А7013 (а.с.11-20). 23 квітня 2024 року о 19:34:36 відповідачем був підписаний і Паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором - HW1045 (а.с.21-23). За даним договором відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 29000 грн 00 коп. строком на 360 днів, із сплатою відсотків в розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування. На підтвердження факту перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача представником позивача подано копію листа ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 7/6879 від 30 грудня 2024 року (а.с.24-25), з якого вбачається, що 23 квітня 2024 року о 19:36 на рахунок № [NUMBER] були перераховані кошти в розмірі 29000 грн 00 коп. Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» були надані лист № 20.2.0.0.0/7-251002/79034-БТ від 07 жовтня 2025 року та виписку про рух коштів на рахунку, що належить [PERSON] , за період із 23 квітня 2024 року по 28 квітня 2024 року. Із листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.2.0.0.0/7-251002/79034-БТ від 07 жовтня 2025 року вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано платіжну карту № [NUMBER] до рахунку [NUMBER] . Номером телефону, на який відправлялася інформація про підтвердження операцій за платіжною картою № [NUMBER] за період із 23 квітня 2024 року по 28 квітня 2024 року був [NUMBER] . Номер телефону, що знаходиться в анкетних даних [PERSON] , є [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Із виписки по картці № [NUMBER] за період із 23 квітня 2024 року по 28 квітня 2024 року вбачається, що 23 квітня 2024 року були зараховані кошти в розмірі 29000 грн 00 коп. Відповідачем умови вищезазначеного кредитного договору належним чином не виконувалися, що призвело до утворення заборгованості за ним. Із доданого до позовної заяви розрахунку (а.с.26-31) вбачається, що заборгованість [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту № 7820396 від 23 квітня 2024 року станом на 24 грудня 2024 року становить 95700 грн. 00 коп., в тому числі: -заборгованість за тілом кредиту 29000 грн 00 коп., -заборгованість за процентами - 52200 грн 00 коп., -заборгованість за штрафом 14500 грн 00 коп. 24 грудня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» був укладений Договір факторингу № 24.12/24-Ф, за яким право вимоги за вищезазначеним кредитним договором перейшло до позивача (а.с.54-65). На підтвердження\~понесення позивачем\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу представником\~позивача подано:\~копію Договору\~№ 02/08/2024\~про надання\~юридичних послуг\~від 02\~серпня 2024\~року (а.с.66--67);\~копію свідоцтва\~про право\~на заняття\~адвокатською діяльністю\~серії ПТ\~№ 2412\~від 23\~жовтня 2018\~року (а.с.69); копію довіреності\~від 26\~лютого 2024\~року (а.с.68);\~копію Акту\~приймання-передачі\~наданих послуг\~№ 45\~від 04\~лютого 2025\~року до\~Договору №\~02/08/2024\~про надання\~юридичних послуг\~від 02\~серпня 2024\~року (а.с.70); витяг з\~Реєстру №\~1\~до Акту\~приймання-передачі\~наданих послуг\~№ 45\~до Договору\~№ №\~02/08/2024\~про надання\~юридичних послуг\~від 02\~серпня 2024\~року від\~30\~серпня 2024\~року (а.с.71); копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 1990 від 06 лютого 2025 року (а.с.72). Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Закон України №675-VIII від 3 вересня 2015 року «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, суд вважає доведеним факт укладення між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] . Договору про надання споживчого кредиту № 7820396 від 23 квітня 2024 року та отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 29000 грн 00 коп. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.1056-1 ЦК України тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до п.1.5.1 Договору про надання споживчого кредиту № 7820396 від 23 квітня 2024 року стандартна процентна ставка становить 1,50 в день та застосовується у у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Строк кредиту 360 дні (п.1. Договору). Згідно п. 1.5.2 Договору знижена процентна ставка 0,015 % в день та застосовується до 23 травня 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою. Як вбачається із наданого представником позивача розрахунку (а.с.26-31), первісним кредитором були нараховані відсотки за ставкою 0,015 % в день ( 04 грн 35 коп.) за період із 23 квітня 2024 року по 22 травня 2024 року, за ставкою 1,5 % в день. Таким чином, суд вважає, що розмір нарахованих відсотків відповідає умовам Договору про надання споживчого кредиту № 7820396 від 23 квітня 2024 року, погодженим його сторонами, та вимогам чинного законодавства України. Враховуючи вищевикладене, суд приймає розмір нарахованих процентів, що підлягають стягненню із відповідача, 52200 грн 00 коп. Що стосується нарахування первісним кредитором штрафу в розмірі 14500 грн 00 коп. за Договором про надання споживчого кредиту № 7820396 від 23 квітня 2024 року, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до п.6.4 Договору про надання споживчого кредиту № 7820396 від 23 квітня 2024 року, у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: -у розмірі 870,00 гривень на 4(четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та -у розмірі 290,00 гривень, починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України № № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Наступними указами Президента України воєнний стан на території України неодноразово продовжувався. З врахуванням того, що на території України в період із 23 квітня 2024 року по 12 серпня 2024 року діяв воєнний стан, суд вважає неправомірним нарахування ТОВ «Авентус Україна» штрафних санкцій за Договором про надання споживчого кредиту № 7820396 від 23 квітня 2024 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.514 ЦК України). Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.1 ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до статті 516 ЦК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18). Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. (ч. 2 ст. 1081 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Судом встановлено, що відповідачем належним чином умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого утворилися заборгованості у вищезазначеному розмірі, позивач правомірно набув права вимоги за даним кредитним договором, тому має право на належне виконання відповідачем зобов`язань за ним (за виключення вимоги про стягнення штрафу). Враховуючи вищевикладене, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 7820396 від 23 квітня 2024 року в розмірі 81200 грн. 00 коп., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 29000 грн 00 коп., заборгованість за процентами 52200 грн 00 коп. Що стосується вимоги про стягнення із відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн 00 коп., суд дійшов наступних висновків. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджено належними та допустимими доказами. Відповідачем не було заявлено про неспівмірність та зменшення розміру таких витрат. З урахуванням викладеного вище, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено Разом з тим, відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8485 грн 00 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 10000 грн 00 коп. : 100% х 84,85 %). Судовий збір підлягає також частковому стягненню із відповідача на суму 2055 грн 41 коп. (2422 грн 40 коп. : 100% х 84,85 %). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial