Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №102566820 від 24 травня 2021 року в розмірі 20004,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №102566820, згідно умов якого відповідач отримала на картковий рахунок 5000 грн, із сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафів, що передбачено договором. Укладення договору відбувалося шляхом отримання електронного повідомлення (смс) одноразовий ідентифікатор при введені якого відповідач підтверджує прийняття умов договору про споживчий кредит №102566820 від 24 травня 2021 року, із здійсненням входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбачено законодавством України згідно ЗУ «Про електронну комерцію». Підтвердженням добровільного укладення даного договору є також підписана відповідачем Анкета-заява на кредит №102566820 від 24 травня 2021 року. Таким чином, відповідачем укладено договір про споживчий кредит №102566820 від 24 травня 2021 року із ТОВ «Міолан» та на підставі платіжного документа відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000 грн. 14 вересня 2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали Договір відступлення прав вимоги №08Т, за яким ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 102566820 від 24 травня 2021 року. Представником позивача зазначено, що відповідач в супереч умов кредитного договору своєчасно не вносить платежів на повернення кредиту, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання. У зв`язку із чим, ТОВ «Діджи Фінанс» вимушене звернутись із даним позовом до суду з метою захисту порушених прав, а саме повернення кредитних коштів та відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача становила 20004 грн та складається із заборгованості за талом кредиту 5000 грн., заборгованості за сумою відсотків 15004 грн, заборгованість за комісією та пенею 0 грн. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №102566820 від 24 травня 2021 року у загальному розмірі 20004,00 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з 05 листопада 2025 року відповідач [PERSON] направила до суду заяву про застосування строків позовної давності, згідно якої вказує, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, просила застосувати строки позовної давності, оскільки договір між нею та ТОВ «Мілоан» укладено 24 травня 2021 року строком на 28 днів, з урахування строків позовної давності протягом 3-х років ТОВ «Діджи фінанс» мало подати до суду позов протягом 90-180 днів, які вони затягують для нарахування відсотків, що є підставою для відмови в позові. Також, відповідач вказує, що вона не погоджується зі сплатою відсотків, а погоджується лише зі сплатою тіла 5000 грн. та відсотків в сумі 14 грн. 24\~листопада 2025 року судом отримано додаткові пояснення представника позивача, згідно яких останній просить залишити без задоволення заяву відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки такий був продовжений у зв`язку із введенням карантину, а також в подальшому зупинений на час дії воєнного стану, а зміни щодо поновлення перебігу позовної давності набрали чинності 04.09.2025. Окрім того, представник позивача вказує на те, що кредитний договір не визнаний недійсним, презумпція правовмірності правчину не спростована, нарахування процентів відповідає умовам відповідає умовам п.1.5.2, 1.6 договору, тому позовні вимоги позивач підтримує та просить задовольнити. Представник позивача ТОВ «Діджи фінанс» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки, що підтверджено довідкою про доставку повістки до електронного кабінету, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. З огляду на викладене, суд вважає, що наявні підстави для розгляду справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши подані докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24 травня 2021 року [PERSON] подала Анкету-заяву на кредит №102566820, згідно даної заяви сума кредиту становить 5000,00 грн, строк кредиту 28 днів з 24 травня 2021 року, дата повернення кредиту 21 червня 2021 року (прийнято рішення погоджено). 24 травня 2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №102566820. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 договору. Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки. Кредитний договір вважається укладеним в день перерахування коштів у сумі визначеній договором (п.п. 1.1., 1.2.). Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Пунктами 1.2, 1.3, 1.4 договору передбачено, що загальний розмір кредиту становить 5000,00 грн, кредит надається загальним строком на 28 днів з 24 травня 2021 року до 21 червня 2021 року. Договором про споживчий кредит від 24 травня 2021 року передбачено і відсотки за користування кредитними коштами які становлять 14.00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день (п. 1.5.2, 1.6). Відповідно до п. 2.2.1 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування коштами. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6. договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованості зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановлено п.1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюєте до письмової) згоди позичальника (пункт 2.2.3. договору). Пунктом 2.3.1. договору передбачено, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Можливі періоди продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту, наведені у таблиці. Позичальник здійснює продовження/поновлення пільгового періоду кредитування (пролонгацію) на умовах визначених цим пунктом, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено/поновлено пільговий період нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Відповідно до п.2.3.1.2 договору про споживчий кредит № 102566820 від 24 травня 2021 Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. Інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом, комісій була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту який, як і договір про споживчий кредит №102566820 від 24 травня 2021 року, підписані відповідачем електронним одноразовим ідентифікатором (який відправлено було відповідачу на №+380684237737). Також, відповідачем 24 травня 2021 року підписано Анкету-заяву на кредит №102566820. Сторонами 24 травня 2021 року погоджено та підписано також графік платежів за договором про споживчий кредит №102566820 від 24 травня 2021 року, який є Додатком №1 до договору №102566820 від 24 травня 2021 року. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором №102566820 від 24 травня 2021 виконало і надало кредитні кошти позичальнику в повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення №27946128 від 24 травня 2021 року, з якого вбачається, що ТОВ «Мілоан» здійснено перерахунок 5000 грн на рах. №516874*04, отримувач коштів [PERSON] ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» 14 вересня 2021 уклали Договір факторингу №08Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступає ТОВ «Діджи Фінанс» належні йому, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуває права вимоги до позичальників та/або заставодавців, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з зреєстром у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор (ТОВ «Діджи Фінанс» сплачує за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №08Т від 14 вересня 2021 року, підписаного ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс», до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №102566820 від 24 травня 2021 року на загальну суму 20004 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн; заборгованість по відсотках 15004 грн та залишок по комісії і пені 0 грн. ТОВ «Діджи Фінанс» направлено на адресу [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості від 25 липня 2025 року щодо погашення заборгованості за договором в розмірі 20004 грн. Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного. Так, відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.12 ЦПК України). У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У свою чергу, положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Із матеріалів справи встановлено, що кредитний договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», тому, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що договір, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, а відтак вважається таким, що укладений у письмовій формі у відповідності до ст.ст. 205, 207 ЦК України. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Ч. 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Даний висновок суду базується на висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 01 лютого 2018 року у справі №569/8962/16-ц. Судом встановлено, що в порушення умов укладеного договору №102566820 від 24 травня 2021 року а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором в установлений строк не виконала ні первісному, ні новому кредитору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та за процентами перед позивачем ТОВ «Діджи Фінанс», який набув права грошової вимоги за вказаним договором. Факт отримання відповідачем [PERSON] коштів в позику в сумі 5000 грн. у ТОВ «Мілоан» суд вважає доведеним, так як відповідач визнає ці обставини та вказане підтверджується платіжним дорученням №27946128 від 24 травня 2021 року, з якого вбачається, що ТОВ «Мілоан» здійснено перерахунок 5000 грн на рах. №516874*04, отримувач коштів [PERSON] . З моменту набуття позивачем ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги за вказаним договором заборгованість обліковувалась у розмірі 20004,00 гривень, нарахування за відсотками чи штрафними санкціями позивачем не проводились. Заборгованість за\~кредитним договором\~№102566820\~складає 20004,00\~грн,\~яка складається\~із заборгованості\~за тілом\~5000\~грн,\~заборгованості за\~сумою відсотків\~15004,00\~грн,що відповідає умовам кредитного договору та підтверджується відомостями первісного кредитора ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення. Суд враховує, що оскільки умовами кредитного договору №102566820 від 24.05.2021 сторони передбачили порядок продовження строку кредиту та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом, а за відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми процентів за користування кредитом до 21.06.2021 відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що передбачено п. 2.3.1.2 договору. Згідно даних відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №102566820 з 24 травня 2021 року по 20 серпня 2021 року [PERSON] було надано кредит в сумі 5000 грн., проведено нарахування відсотків згідно п.1.5.2 кредитного договору за 28 днів до 21.06.2021, проведено нарахування відсотків згідно п.1.6 кредитного договору за 60 днів до 20.08.2021. Таким чином, враховуючи, що відповідачем не спростовано наявність укладеного кредитного договору, як і не надано доказів погашення кредиту в строки, визначені договором з урахуванням передбаченої договором пролонгації, а тому суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором №102566820 від 24 травня 2021 року розмірі 20004,00 грн, з яких: заборгованості за сумою кредиту 5000 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків 15004,00 грн. Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) на всій території України з 12.03.2020 року установлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 карантин відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України. Враховуючи, що з 12.03.2020 року по 30 червня 2023 року на території України діяв карантин, на період дії якого строки позовної давності продовжуються на строк дії такого карантину, вимоги банку є обґрунтованими, оскільки трирічний строк позовної давності припадає на період введення на території України карантину. Крім того, пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, трирічний строк позовної давності продовжувався на час дії карантину та зупиняється на строк дії воєнного стану, який триває і на даний час. Пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розділу виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності 04.09.2025, а позивачем у вересні 2025 року заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. А тому, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2422,40,00 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ч.1 п.1, ч.3 ст.133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи та входять до складу судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, які складають 5000 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 01-05/05 від 05.05.2025, укладений з ФОП [PERSON] та додаткову угоду № 653 від 31.07.2025 до нього, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Кубрака О.О., акт № 677 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 31.07.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних вказаним адвокатом, відповідно до яких витрати загальна вартість за послуги з надання правової допомоги наданої складає: 5000,00 гривень, (правовий аналіз спірних правовідносин та надання рекомендацій 1000,00 грн, складання позовної заяви 3000,00 грн, формування додатків 500,00 грн, подання позовної заяви 500,00 грн). Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги складність справи та обсяг виконаних робіт, характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, оцінивши надані докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 3 000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved