Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

06 серпня 2025 року [PERSON] (надалі також позивачка, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Новосанжарської селищної ради (надалі також відповідач, Новосанжарська селищна рада), в якій просила: - визнати дійсним укладений 25.06.2021 між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими побудовами, що складається в цілому з житлового будинку літ. "А-1", житловою площею 16,1 кв.м, загальною площею 34,7 кв.м, сараю літ. "Б", сараю літ. "б", сараю літ. "б1", вбиральні літ. "В", огорожі № 21.2 та колодязя № 23, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими побудовами, що складається в цілому з житлового будинку літ. "А-1", житловою площею 16,1 кв.м, загальною площею 34,7 кв.м, сараю літ. "Б", сараю літ. "б", сараю літ. "б1", вбиральні літ. "В", огорожі № 21.2 та колодязя № 23, розташований за адресою: [ADDRESS] . Рух справи Ухвалою суду від 11 серпня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 57). Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року витребувано відвідділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть громадянина України [PERSON] , [INFO] , який проживав та помер в 2021 році в м. Полтаві, а також витребувано від Першої Полтавської державної нотаріальної контори інформацію чи відкривалась спадкова справа після померлого громадянина України [PERSON] , [INFO] , який проживав та помер в 2021 році в м. Полтаві та інформацію щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину після нього. 01 жовтня 2025 року до суду від відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли витребувані документи (а.с. 70-72). Поряд із цим, документи, які суд своєю ухвалою від 11 вересня 2025 року зобов`язав Першу Полтавську\~державну нотаріальну\~контору надати до суду до 03 жовтня 2025 року, не були надані. Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року витребувано повторно від Першої Полтавської державної нотаріальної контори інформацію чи відкривалась спадкова справа після померлого громадянина України [PERSON] , [INFO] , який проживав та помер в 2021 році в м. Полтаві, та інформацію щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину після нього (а.с. 85-87). Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року продовжено строк підготовчого провадження у справі до 90 днів (а.с. 90). 23\~жовтня 2025\~року до\~суду від Першої Полтавської державної нотаріальної контори надійшла витребувана інформація (а.с. 93). 10 листопада 2025 року суд своєю ухвалою закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 99-100). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог позивача зазначила, що у червні 2021 року вона придбала житловий будинок із господарськими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав на праві особистої приватної власності [PERSON] відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 березня 2010 року у справі № 2-239/10 та витягу про державну реєстрацію прав № 29703774 від 18 квітня 2011 року. Вказала, що 25 червня 2021 року вона заселилась у вказаний будинок та сплатила [PERSON] грошові кошти у розмірі 20000 грн 00 коп. за купівлю цього будинку, що підтверджується розпискою, в якій також зазначено про передачу позивачці оригіналів документів на будинок. Позивачка зазначила, що з [PERSON] вони домовились про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу. В подальшому [PERSON] неодноразово вимагала від [PERSON] з`явитись до селища Нові Санжари для нотаріального оформлення договору, однак останній постійно відмовлявся, посилаючись то на брак часу, то на тяжкий стан здоров`я, а в подальшому позивачка дізналась, що [PERSON] помер. Враховуючи те, що сторони договору купівлі-продажу житлового будинку погодили усі істотні умови договору, зважаючи на повне виконання умов договору, з огляду на те, що продавець ухилився від його нотаріального посвідчення та помер, за відсутності спадкоємців, на підставі частини 2 статті 220 ЦК України, позивачка просила суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку із господарськими побудовами дійним та визнати за нею право власності на це майно. У судове засідання позивачка не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 103). Представник позивачки у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, також просив позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 104). Новосанжарська селищна рада в судове засідання не забезпечила явку свого уповноваженого представника, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 102), клопотань про відкладення не надсилала, про причини неявки не повідомляла. Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 березня 2010 року у справі № 2-239/10 визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок з господарським побудовами в [ADDRESS] , як за спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 15-16). З витягу про реєстрацію прав № 29703774 від 18 квітня 2011 року, реєстраційний номер: 33449273, вбачається, що за [PERSON] зареєстроване право приватної власності на 1/1 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 31 березня 2010 року (а.с. 17). Як встановлено з Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, з господарськими побудовами, виготовленого станом на 22.03.2021 ПП Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», за адресою: вул. Пролетарська, буд. 181, с. Мала Перещепина, Новосанжарський район, Полтавська область, знаходиться житловий будинок літ. "А-1", житловою площею 16,1 кв.м, загальною площею 34,7 кв.м, сарай літ. "Б", сарай літ. "б", сарай літ. "б1", вбиральня літ. "В", огорожа № 21.2, колодязь № 23 (а.с. 18-22). Відповідно до складеного звіту про оцінку майна № 1018-8183 вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та споруди (земельні поліпшення) загальною площею 34,7 км.м., за адресою: [ADDRESS] , станом на 29.07.2025 оцінено в 101020 грн (а.с. 24-44). Згідно з інформацією з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 454173889 від 28 листопада 2025 року, за [PERSON] на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтаської області від 31.03.2010, зареєстровано право приватної власності на 1/1 частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальна вартість нерухомого майна 40165 грн (а.с. 105). Позивачкою до позовної заяви додано копію розписки, яка датована 25 червня 2021 року, і в якій зазначено, що [PERSON] продав хату в с. Мала Перещепина [PERSON] за 20000 грн 00 коп., додаються документи, а саме: технічний паспорт на садибний будинок та витяг про державну реєстрацію прав (а.с. 14). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради від 15 лютого 2023 року № 57, виданої гр. [PERSON] , [INFO] , вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Вказано, що будинок за адресою по [ADDRESS] , придбаний без оформлення документів (а.с. 23). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00053756296 від 23 вересня 2025 року щодо [PERSON] , [INFO] , встановлено, що останній помер [INFO] , у віці 84 років, актовий запис № 1236 (а.с. 70-72). Листом завідувача Першої Полтавської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Вербицької Т.М. від 14 жовтня 2025 року №1679/01-16 повідомлено, що за результатом перевірки алфавітних книг спадкових справ з 2021 року по теперішній час спадкова справа після померлого в 2021 році [PERSON] , [INFO] , Першою полтавською державною нотаріальною конторою не заводилась (а.с. 93). Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду із відповідним позовом та просила визнати дійсним укладений 25 червня 2021 року договір купівлі-продажу та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарським побудовами. Надаючи оцінку правовідносинам, що склались, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню, та висновки щодо правозастосування Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до частин 1, 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з частиною 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Отже, за змістом частини 2 статті 220 ЦК України, підставами для визнання дійсним договору, укладеного з порушенням обов`язкової нотаріальної форми, є: 1)існування домовленості сторін щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами; 2)ухилення однієї із сторін від його нотаріального посвідчення; 3)повне або часткове виконання договору. Відповідно до частини 3 статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом встановлено, що фактично між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями у простій письмовій формі, шляхом складення розписки, датованої 25 червня 2021 року, про те, що [PERSON] продав хату в с. Мала Перещепина [PERSON] за 20000 грн 00 коп., до розписки додані документи, а саме: технічний паспорт на садибний будинок й витяг про державну реєстрацію прав, розписка містить підписи [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Також, з наданих до суду документів вбачається, що відбулось виконання договору, зокрема, позивач заселилась у відповідний житловий будинок та фактично у ньому проживає, а власник [PERSON] отримав грошові кошти (плату) за проданий будинок. Проте нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку не відбулось. Однією з умов застосування частини 2 статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Судом встановлені обставини неможливості здійснення сторонами нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу у зв`язку із смертю продавця та неможливістю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння, тому суд вважає вказану обставину такою, що унеможливлює нотаріальне посвідчення правочину та з чого вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі статтею 220 ЦК України. Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно частиною 1 статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що кошти за житловий будинок дійсно надійшли до власника будинку [PERSON] , що підтверджується розпискою. Обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, але покупець і продавець, як сторони правочину, домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору. При таких обставинах, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved