Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач 21 лютого 2025 року звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] та [PERSON] , треті особи: ПрАТ «СК «АРКС», ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті ДТП, у якому просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь позивача некомпенсовану частину завданого збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (франшизу) 3\~825,00 грн.; стягнути з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10\~000,00 грн.; стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача судові витрати. Позов мотивований\~тим,\~що 20.02.2022\~року о\~12\~год.\~00\~хв.\~в м.\~Києві по\~пр-ту\~Перемоги,\~47,\~ [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~марки «Пежо»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~під час\~руху заднім\~ходом,\~не звернувся\~за допомогою\~до сторонніх\~осіб,\~внаслідок чого\~здійснив зіткнення\~з автомобілем\~марки «Хюндай»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~який належить\~на право\~власності [PERSON] .\~Не дочекавшись\~прибуття працівників\~поліції,\~ [PERSON] \~поїхав з\~місця ДТП.\~Про водія,\~який вчинив\~ДТП та\~поїхав з\~місця ДТП\~позивача повідомив\~свідок,\~який залишив\~свої контактні\~дані та\~надав відео\~ДТП.\~Водій,\~який вчинив\~ДТП перебував\~у розшуку.\~Постановою Солом`янського\~районного суд\~м.\~Києва від\~21.09.2022\~року [PERSON] \~визнано винуватим\~у вчиненні\~адміністративних правопорушень,\~передбачених ст.\~ст.\~122-4,\~124\~КУпАП,\~у його\~діях суд\~убачав порушення\~п.\~п.\~10.9,\~2.10\~(а,\~д)\~ПДР України.\~Внаслідок ДТП\~автомобіль «Хюндай»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~отримав механічні\~пошкодження з\~матеріальними збитками.\~На момент\~ДТП автомобіль\~«Хюндай»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~був застрахований\~у СК\~ARX,\~що підтверджується\~відповідним полісом\~та договором.\~На момент\~ДТП автомобіль\~«Пежо»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~був застрахований\~у «СК\~«Український страховий\~стандарт».\~Згідно акту\~наданих послуг\~відновлювальний ремонт\~автомобіля «Хюндай»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~становить загалом\~21162,31\~грн.\~29.04.2022\~року АТ\~СК ARX\~здійснило виплату\~страхового відшкодування\~на рахунок\~ремонтної організації\~у розмірі\~17337,31\~грн.\~(у\~відповідності до\~умов договору,\~за вирахуванням\~суми франшизи\~3825,00\~грн.)\~для проведення\~відновлювального ремонту\~автомобіля.\~Згідно рахунку-фактури\~від 30.06.2022\~року позивачем\~у справі\~було сплачено\~доплату за\~обслуговування (франшизу)\~у розмірі\~3825\~грн.\~Таким чином,\~позивач має\~право на\~відшкодування суми\~в розмірі\~суми сплаченої\~франшизи. Як убачається з матеріалів адміністративної справи, [PERSON] керував ТЗ виконуючи трудові обов`язки, оскільки пов`язаний такими з [PERSON] , що узгоджується з поясненнями останнього. Також, доказами про те, що [PERSON] постійно працює на вказаному ТЗ, є те, що 21.08.2019 року постановою Солом`янського районного суду м. Києва останній також був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно вказаної постанови [PERSON] , 25.05.2019 року о 17 год. 00 хв. в м. Києві по вул. В. Гетьмана, 6, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , здійснюючи рух по смузі призначеній для руху зустрічних транспортних засобів скоїв зіткнення з автомобілем «Mercedes», д.н.з. [NUMBER] , який здійснював поворот ліворуч. У результаті ДТП позивачу була завдана моральна шкода. Так, на певний час час ремонту автомобіля, позивач залишився без засобу пересування, перебував в стресовому стані, відчував потребу в автомобілі. При цьому, позивач одружений та має двох малолітніх дітей, яким на момент ДТП було 4 та 1 рік. Через тимчасову відсутність автомобіля позивач був вимушений змінити організацію та ритм життя, як свій так й усієї родини. Через ДТП позивач не мав можливості використовувати транспортний засіб за призначенням, завозити дітей до садочків, возити їх до лікарів, що потягло суттєву зміну життєвих норм, також позивач вимушений був докладати зусиль для відновлення попереднього стану майна. Відсутність автомобіля завдавало незручності у повсякденному житті, призвело до додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусиль з метою відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків. Одночасно позивач відчував безпорадність та безсилість одразу після ДТП, оскільки інший учасник після ДТП зник з місця ДТП. Якби не свідок, поліція не змогла б встановити учасника ДТП. Відповідачі, які протягом тривалого часу не бажають добровільно відшкодувати заподіяну шкоду, а тому моральні страждання лише посилюються через неможливість протягом тривалого часу відновити порушені права. Позивач відчував та відчуває, через несправедливість щодо нього з боку відповідачів, негативні емоції та стрес. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 24.02.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 17.03.2025\~року до\~суду від\~ [PERSON] \~надійшов відзив,\~у якому\~він просив\~у задоволенні\~позову відмовити,\~посилаючись на\~те,\~що він\~є власником\~транспортного засобу\~по документам,\~за кермом\~під час\~ДТП не\~перебував,\~тому не\~має ніякого\~відношення до\~відшкодуванню збитків\~позивачу.\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~в трудових\~відносинах не\~перебувають,\~і ніколи\~не перебували,\~доказів того\~не надано,\~а те,\~що позивач\~посилається на\~пояснення [PERSON] \~які датовано\~26.08.2009\~року,\~ні яким\~чином не\~узгоджуються датами\~скоєння ДТП\~та датою\~пояснення [PERSON] .\~ [PERSON] \~не заперечує\~факту передачі\~транспортного засобу\~ [PERSON] ,\~який здійснював\~ремонтні роботи\~на підставі\~договору підряду\~ [PERSON] . Позивачем не надано належних та достовірних доказів, які б безспірно підтверджували моральні страждання, негативні емоції та стрес. 31.03.2025 року до суду від позивала надійшла відповідь на відзив, у якій він просив позов задовольнити, посилаючись на необґрунтованість доводів відзиву. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 21.05.2025 року позовні вимоги [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] залишено без розгляду. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 21.05.2025 року цивільну справу направлено до Новокодацького районного суду міста Дніпра. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 06.08.2025 року прийнято до розгляду справу та призначено розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 27.10.2025 року призначено розгляд справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або відзиву від нього не надходило. Представник третьої\~особи \~ПрАТ «СК\~«АРКС» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої\~особи \~ПрАТ «СК\~«Український страховий\~стандарт» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та зібрані у справі докази, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 20.02.2022 року о 12 год. 00 хв. в м. Києві по пр-ту Перемоги, 47, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , не дочекавшись прибуття працівників поліції, поїхав з місця ДТП, чим всіма своїми діями порушив п. п. 10.9, 2.10 (а, д) ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачені ст. ст. 122-4, 122 КУпАП. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2022 року по справі № 760/11901/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, а провадження по справі закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення його до адміністративної відповідальності. В силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На момент ДТП автомобіль «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , був застрахований у СК ARX, що підтверджується відповідним полісом та договором, а автомобіль «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , у «СК «Український страховий стандарт». Згідно акту наданих послуг відновлювальний ремонт автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , становить загалом 21 162,31 грн. 29.04.2022 року АТ СК ARX здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ремонтної організації у розмірі 17 337,31 грн. (у відповідності до умов договору, за вирахуванням суми франшизи 3 825,00 грн.) для проведення відновлювального ремонту автомобіля. Згідно рахунку-фактури від 30.06.2022 року позивачем у справі було сплачено доплату за обслуговування (франшизу) у розмірі 3\~825,00 грн. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про стягнення з0 відповідача на користь позивача франшизи в розмірі 3 825,00 грн. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. У справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків та обставин справи. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікована 17.07.1997 року). Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», № 12868/05, рішення від 10.12.2009 року; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004 року) Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Враховуючи, що внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, що потягло за собою порушення звичайного способу життя позивача, що викликало необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням принципів розумності і справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з [PERSON] на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн., що є достатнім для розумного відшкодування позивачу завданої моральної шкоди і не призводить, в свою чергу, до збагачення при встановлених обставинах, напроти становить достатню справедливу форму відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому сплачені позивачем судові витрати, які складаються з: судового збору в розмірі 3 391,36 грн. та інших процесуальних витрат в розмірі 53,00 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог на відповідача покладаються судові витрати в розмірі 2\~203,42 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial