Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2025 року звернувся із зазначеним позовом до суду до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в якому зазначив, що він є особою пенсійного віку, однак через відсутність необхідного страхового стажу права на пенсію за віком не набув. Отримує лише допомогу малозабезпеченій сім`ї у розмірі 2361 гривні, інших джерел доходу не має. Наразі йому встановлена III група інвалідності, пенсію поки не отримував. Стверджує, що він знаходиться у вкрай нужденному становищі. Так, вказав, що знаходився на стаціонарному лікуванні в відділенні анестезіології та інтенсивної терапії Ковельської ЦРЛ з 26.02.2025 року по 27.02.2025 року, в кардіологічному відділенні з 27.02.2025 по 03.03.2025 року. Йому встановлено діагноз: ІХС. Гострий нижньо-боковий інфаркт міокарда з елевацією сегмента ST від 26.02.2025. Стенозуючий коронарний атеросклероз (коронарографія - 26.02.2025). Ургентне коронарне стегнування ПКА (1DES) - 26.02.2025. Недостатність мітрального клапана І ст. ГСН І ст. та було проведено операцію у зв`язку з чим ним були понесені витрати на товари медичного призначення у розмірі 40360 гривень. і Окрім того, йому призначено приймання дороговартісних ліків, зокрема таблетки Брилінта,вартість 2252,81 грн , інші лікарські засоби менш вартісні , які він купує на постійній основі. Його коштів не вистачає для понесення всіх необхідних витрат. Разом з цим, відповідачі у справі є його дочками та мають постійний дохід, є фізично здоровими, а тому вважає, що вони мають можливість надавати йому матеріальну допомогу, однак відмовляються це робити. Враховуючи викладене, просить стягувати з [PERSON] та з [PERSON] аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі по 5000 гривень з кожної, щомісячно. Ухвалою суду від 23.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано докази у відповідачів. До суду 16.10.2025 року до суду від представника відповідачів адвоката Токарської В.Г. надійшов відзив на позовну заяву, витребувані докази актовий запис про розірвання шлюбу [PERSON] , свідоцтво про укладення шлюбу [PERSON] .. В обгрунтування відзиву зазначено, що позивач твердженням про його нужденне становище вводить суд в оману. Вказала, що позивач має власну квартиру [ADDRESS] , а також у 2022-2023 роках поблизу вказаного будинку збудував цегляний двохповерховий гараж довжиною 9 метрів. Крім того, зазначила, що позивач має у власності вантажний автомобіль МАЗ 5549, 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , транспортний засіб марки ТОYОТА АVЕNSIS, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , причіп легковий марки УВП 810081, 2014 рік випуску, державний номерний знак [NUMBER] , Крім того, вказує, що [PERSON] оформив спадщину після смерті своєї матері на земельні ділянки та будинок в селі Мельники-Річицькі на свою сестру, щоб не дістались після його смерті дітям але фактично вони перебувають в його користуванні і сам за сестру сплачує податки за користування цим майном. [PERSON] проживає у власній квартирі зі співмешканкою [PERSON] більше 10 років, однак в позовній заяві він не повідомив про цю обставину. Через систематичні побої та нестерпні умови для спільного проживання зі сторони [PERSON] його дружина [PERSON] змушена була подати позов про розірвання шлюбу і Ратнівський районний суд розірвав цей шлюб в 2002 році. Діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , залишились на утриманні матері [PERSON] . Ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей після розірвання шлюбу [PERSON] добровільно не надавав, що змусило [PERSON] звернутись до Ратнівського районного суду з позовом про стягнення аліментів на їх утримання, який своїм рішенням від 20.03.2008 року позов задовольнив та стягнув аліменти в сумі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 27.02.2008 року. Аліменти [PERSON] сплачував нерегулярно і були значні заборгованості, офіційно ніде не працював, а займався перевозками вантажів власним вантажним автомобілем МАЗ і не сплачував єдиний страховий внесок до Пенсійного фонду України у зв`язку з чим у нього немає страхового стажу для призначення пенсії. В 2011 році [PERSON] зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Суд своїм рішенням від 15.04.2011 року стягнув аліменти з [PERSON] в сумі 300 гривень, щомісячно, починаючи з 15.03.2011 року. [PERSON] постійно чинив перешкоди своїм дітям [PERSON] та [PERSON] у користуванні житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , наносив їм побої, замінив замок до вхідних дверей квартири і не допускав їх в квартиру, не давав ключі до дверей та часто виганяв їх з квартири, і вони змушені були ночувати в сусідів та знайомих. Неодноразово працівники поліції приїздили на їх виклики і притягували [PERSON] до відповідальності. І ці обставини в 2011 році змусили [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звертатись до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням і судом було затверджено мирову угоду, яку [PERSON] виконав лише 12.03.2012 року. В 2010 році [PERSON] звернувся до Ратнівського районного суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку щодо своєї колишньої дружини [PERSON] , дітей [PERSON] та [PERSON] 20 жовтня 2010 року суд відмовив у задоволенні позовних вимог [PERSON] . В рішенні відображені перешкоди, які чинив [PERSON] дітям у користуванні житловим приміщенням та його неправомірну поведінку стосовно їх. В 2013 році [PERSON] повторно, з метою не допуску [PERSON] та [PERSON] до житла, звертався з позовом до Ратнівського районного суду про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку, і суд задовольнив позов частково, визнавши [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. 30 травня 2013 року апеляційний суд Волинської області рішення Ратнівського районного суду від 23.04.2013 року щодо [PERSON] скасував і її апеляційну скаргу задовольнив. [PERSON] стверджує, що його діти мають змогу надавати йому допомогу, але це не відповідає дійсності. [PERSON] є вдовою, оскільки [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серїї [NUMBER] від 03 грудня 2019 року. Постійного місця роботи не має, живе за рахунок тимчасових заробітків, власного житла та транспортних засобів не має. У неї на утриманні знаходиться неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яка нині навчається у 7 класі Здомишельської ЗОШ. [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-педіатра та хворіє, отримує амбулаторне лікування, що стверджується довідкою клініки сімейної медицини № 169 від 07.10.2025 р., яке оплачує [PERSON] . Сплачувати аліменти на утримання свого батька вона немає змоги. Дочка [PERSON] місця роботи немає, має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 24.12.2021 року. [PERSON] перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, і в зв`язку з цим ніде не працює. Її син [PERSON] хворіє і потребує домашнього догляду до 6-ти років, що стверджується довідкою про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді № 34 від 11.06.2025 р. виданої комунальним некомерційним підприємством «Апостолівський центр медико-санітарної допомоги» Апостолівської міської ради Дніпропетровської області. Про те, що [PERSON] отримувала в 2024 році щомісячну соціальну допомогу в сумі 860 гривень стверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 06.03.2025р., в 2025 році доходів немає і не працює. Фактично вона перебуває на утриманні свого чоловіка [PERSON] . Власного житла та транспортних засобів немає. Оскільки вона немає самостійних доходів, то немає змоги сплачувати аліменти на утримання свого непрацездатного батька. Враховуючи, що [PERSON] є матеріально забезпеченою особою, ніколи не турбувався про своїх дітей, не приймав участі в їх вихованні, намагався і фактично позбавив їх права на володіння та користування квартирою, мізерні кошти на їх утримання подавав примусово за рішеннями судів, не інтересувався їх життям та здоров`ям та не був заінтересованим в створенні їм належних умов для життя, а також те, що [PERSON] та [PERSON] самі живуть в скрутних умовах, не мають постійних місць роботи та доходів, власного житла, будь яких транспортних засобів, самі мають на утриманні неповнолітніх дітей, які хворіють і потребують амбулаторного лікування, тому просить у задоволенні позовних вимогах [PERSON] відмовити в повному обсязі. Судове засідання призначене на 22 жовтня 2025 року відкладено у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. Судове засідання призначене на 11 листопада 2025 року відкладено у зв`язку з клопотанням позивача. До суду 12.11.2025 року надійшла відповідь на відзив, в якому позивач просить задовольнити позов та витребувати від відповідача [PERSON] копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, інформацію від Державної прикордонної служби України про перетин нею державного кордону України . У відповіді на відзив позивач стверджує, що транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] не підлягає використанню , оскільки 04.12.2018 року виникла пожежа внаслідок якої він залишився у неробочому стані. Транспортний засіб МАЗ 5549, 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] знаходиться на окупованій території у с. Верхній Токмак Чернігівської селищної ради Бердянського району Запорізької області , а тому доступу до нього немає. Транспортний засіб марки ТОYОТА АVЕNSIS, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] подарований йому сестрою та ним не куплений. Окрім цього , позивач заперечив факт побудови ним гаража та оформлення спадщини після смерті матері та проживання із співмешканкою за адресою [ADDRESS] . Також позивач ствердив, що забезпечував відповідачів , які на даний час мають постійний дохід, фізично здорові, [PERSON] постійно іздить за кордон на роботу , має дохід, а [PERSON] працює неофіційно та має дохід. До суду 24.11.2025 року представник відповідачів адвокатом Токарською В. Г. 24.11.2025 року подано заперечення на відповідь на відзив , в якому стверджує, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] позивачем відремонтовано та використовується ним, що підтверджено діючим станом на 23.11.2025 страховим полісом № 225713275 на цей транспортний засіб. Представник позивача [PERSON] позов підтримала просила його задовольнити з підстав наведених у ньому. Ствердила, що не може надати докази про доходи [PERSON] за 2025 рік, проте надала довідку № 0154 171358242181 про отримання у жовтні 2025 року ним пенсії по інвалідності у розмірі 3038 грн.Разом з тим, вона ствердила, що аліменти на утримання відповідачів позивач сплачував. Поряд з цим, , немає доказів , що він непрацює як і доказів, що сестра надає допомогу на лікування. Представник відповідачів у задоволенні позову просила відмовити, оскільки [PERSON] та [PERSON] не мають змоги сплачувати аліменти позивачеві . Ухвалою суду від 24.11.2025 року ( протокольно) приєднано до матеріалів справи відзив, відповідь на відзив , заперечення на відповідь на відзив, та долучені до них докази, долучено довідку про доходи [PERSON] № 0154171358242181 Пенсійного фонду України. Ухвалою суду від 24.11.2025 ( протокольно) відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів , оскільки воно не відповідає вимогам ст. 84 ЦПК України. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Судом установлено, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , та відповідачка [PERSON] , [INFO] , є дочками позивача [PERSON] , що стверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих повторно 14 травня 2025 року Ратнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідачка [PERSON] утримує сама неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка хворіє, немає офіційних доходів, що підтверджено Актовим записом про шлюб, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] чоловіка [PERSON] , свідоцтвом про народження доньки [PERSON] серії [NUMBER] ,довідкою клініки сімейної медицини за вих № 169 від 07.10.2025 року, формою ОК -7 Пенсійного фонду України ( а. с. 48-53). Відповідачка [PERSON] перебуває у щлюбі з 25.12.2015 року із [PERSON] ,має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який потребує догляду та немає офіційних доходів, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження сина [PERSON] серії [NUMBER] , довідкою медичного закладу № 34 від 11.06.2025 , відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу від 06.03.2025, від 06.10.2025 ( а. с. 54-59 ). Позивач [PERSON] є непрацездатним, оскільки є особою з інвалідністю 3 групи з 04.07.2025 року безстроково та на теперішній час отримує пенсію по інвалідності в розмірі 3038 грн, що підтверджено Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи , довідкою про доходи 0154171358242181 Старовижівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Волинській області ( а. с. 31-32). Окрім того, позивач має у власності вантажний автомобіль МАЗ 5549, 1986 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , транспортний засіб марки ТОYОТА АVЕNSIS, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , причіп легковий марки УВП 810081, 2014 рік випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджено інформацією № 31/35/0742/1006-аз-1008-2025 від 14.10.2025 року Територіального сервісного центру МВС № 0742 Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях (філія ГСЦ МВС) від 13.10.2025 ( а. с. 70), діючим станом на 23.11.2025 року страховим полісом № 225713275 на автомобіль марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 313 CDI, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Поряд з цим, позивач не надав докази, що медичні препарати , які він застосовує на постійній основі придбані не за його кошти . При цьому, суд враховує, що представник позивача ствердила, що допомогу йому надає сестра без підтвердження долученими належними , допустимими , достовірними доказами. Поряд з цим , відповідачі надали докази про те, що вони не мають доходів для надання допомоги позивачу, який отримує пенсію по інвалідності 3 групи та ненадання доказів про неможливість працювати та отримувати додаткові доходи ( відсутні докази позивача про його доходи за 2025 рік та перебування на обліку в центрі зайнятості ). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду України у справі №212/1055/18-ц від 05 вересня 2019 року. Верховний Суд у постанові від 10.10.2018 у справі № 301/160/17 (провадження № 61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому, до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач обґрунтовує позовні вимоги посиланням на те, що він є пенсіонером, непрацездатною особою та особою з інвалідністю. Жодних доказів того, що позивачу не достатньо коштів для забезпечення нормального функціонування організму, збереження здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості - позивач не подав . Разом з тим, як вбачається із відзиву на позовну заяву та не спростовано позивачем, останній має у власності рухоме та нерухоме майно. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів з повнолітньої особи на утримання батьків необхідною умовою для задоволення вимог є саме потреба матері, батька в матеріальній допомозі, яка визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків, враховуючи отримання ними пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Не доведення належними та допустимими доказами факту потреби у матеріальній допомозі виключає можливість застосування частини першої статті 202 СК України та покладення на відповідачів обов`язку утримувати свого батька . Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2018 року у справі № 640/919/17 (провадження № 61-30295св18) від 07 листопада 2018 року у справі № 400/1621/16-ц (провадження № 61-18661св18). Враховуючи, що сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку їх утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги, доказів щодо недостатності доходу позивача для покриття його щомісячних обов`язкових витрат не надано, тому суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. При цьому, суд враховує матеріальний стан відповідачів та наявності на утриманні неповнолітніх дітей при відсутності особистого житла та доказів про відсутність коштів у позивача на оплату лікування та приймання медичних препаратів на постійній основі. Окрім того, як встановлено в ході судового слідства позов пред`явлено до [PERSON] , проте вірно [PERSON] та сторона позивача не заявляла клопотання відповідно до ст. 51 ЦПК України про заміну неналежного відповідача. Судовий збір слід віднести за рахунок держави, оскільки позивач у справі про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: dismissed