Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

24.10.2024 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулися позивачі із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості по орендній платі. В обгрунтування позовної заяви позивачі зазначили, що 01 жовтня 2013 року мати позивачів [PERSON] уклала з ТОВ «Дніпроагроальянс» договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого передала відповідачу в платну оренду строком на 7 (сім) років належну їй на праві власності земельну ділянку загальною площею 7.95 га за кадастровим номером: 1224855600:01:002:0200 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дніпропетровська область, Синельниківський район, Роздорська селищна рада. [INFO] мати позивачів [PERSON] - померла, а позивачі прийняли спадщину та стали власниками земельної ділянки, право власності якого підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 29.07.2024 року, індексний номер: 388748118 за кадастровим номером: 1224855600:01:002:0200, загальною площею 7.95 гектарів, та інформаційною довідкою № 5906934 від 13.09.2024 року, що розташована на території Дніпропетровська область, Синельниківський район, Роздорська селищна рада. Відповідно до п. 12.6 вказаного вище договору, перехід права власності на орендовану землю до спадкоємця не є підставою для зміни умов договору. Відповідно до п. 4.1 Договору орендна плата вноситься не пізніше 20 числа останнього місяця року. Відповідно до п. 4.1. Договору орендна вноситься орендарем в розмірі 6500.00 грн. З 2015 року та до 01.08.2024 відповідач не виконував свої зобов`язання відповідно до Договору, а саме не сплачував орендної плати. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами по оплаті орендної плати, але зобов`язання зі сторони відповідача не виконуються. Відповідач має заборгованість за Договором починаючи з 21.12.2015 по 01.08.2024 роки у розмірі 58500,00 грн., тобто 6500,00 грн. за кожен рік. Відповідач не виконує свої зобов`язання відповідно до Договору, а саме не сплачує орендну плату. Таким чином, позивачі просять суд зобов`язати відповідача вчинити певні дії, а саме після набрання рішенням суду законної сили передати позивачам суму боргу з урахуванням річних відсотків та інфляційних втрат. Ухвалою суду від 13.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 04.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того, 18.09.2025 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких зазначили, що фактичні обставини викладені в позовній заяві взагалі не відповідають дійсності та порушують чинне законодавство України. Як вбачається з наданих документів до позовної заяви, [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину та зареєстрували за собою право власності на земельну ділянку 29.07.2024 року, Тобто, через 5 років та 6 місяців, після смерті спадкодавця. Відповідно до норм чинного законодавства України, право власності виникає з моменту його реєстрації, а не з моменту смерті спадкодавця. Враховуючи, той факт що спадкоємці прийняли спадщину та зареєстрували право власності лише 29.07.2024 року, то до цієї дати відповідач не мав законних підстав виплачувати позивачам орендну плату. Також з моменту смерті та до отримання вимоги спадкодавців (після того як вони зареєстрували своє право власності на земельну ділянку) не нараховується пеня та штрафні санкції. Договір оренди закінчився в кінці 2020 року. Позивачі не надали та не підтвердили належними та допустимими доказами заборгованість відповідача по оплаті орендної плати з 2015 року по дату смерті [PERSON] (2019р.) Орендна плата за 2015 -2018 рік включно була виплачена [PERSON] в повному обсязі. Також, спадкоємці мають право на отримання орендної плати за вимогою (яку вони навіть не направили відповідачу) тільки за період з моменту смерті та до моменту прийняття спадщини, за реєстрування за ними права власності. При прийнятті спадщини та реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав відсутній запис про зареєстрований Договір оренди укладений з [PERSON] . Спадкоємці (позивачі) 02.08.2024 року взагалі уклали Договір оренди земельної ділянки з ТОВ Фермерське господарство «Тріатон». Позивачі не надали до суду доказів продовження Договору оренди, а тому вимоги щодо отримання орендної плати за період по 2024 рік не мають належних та допустимих доказів. Пеню та штрафні санкцію можливо нараховувати тільки з моменту отримання письмової вимоги з повідомленням про вручення відповідачем (орендарем) та в разі не виконання вимог письмової вимоги. В матеріалах справи відсутні докази, щодо направлення позивачами будь-якого повідомлення відповідача, що вони прийняли спадщину та вимоги щодо виплати їм орендної плати за період з 2019 року по 2024 рік. Просили відмовити [PERSON] та [PERSON] в задоволенні позовної про стягнення заборгованості за Договором оренди земельної ділянки від 01 жовтня 2013 року, кадастровий номер:1224855600:01:002:0200, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. Також просили застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові. У сьогоднішнє судове засідання позивачі не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи міститься підтвердження, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надавали. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, встановив наступне. Як вбачається з Інформаційної довідки №5906914 від 13.09.2024 року, [PERSON] є власником частки земельної ділянки площею 7,95 га, кадастровий номер: 1224855600:01:002:0200, на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-670, виданого 29.07.2024 року Васильківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, в.о. Другої синельниківської ДНК (а.с.27). Відповідно до цієї ж Інформаційної довідки:5906914 від 13.09.2024 року, [PERSON] є власником частки земельної ділянки площею 7,95 га, кадастровий номер: 1224855600:01:002:0200, на підставі свідоцтва про право на спадщину №2-532, виданого 17.06.2024 року Васильківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, в.о. Другої синельниківської ДНК (а.с.27). 01.10.2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпроагроальянс» укладено договір оренди земельної ділянки площею 7,950 га, кадастровий номер: 1224855600:010:002:0200 (а.с.16-19). Відповідно до п.3.1 Розділу 3 вказаного договору «Договір укладено на термін 7 (сім) років». Згідно з\~п. 4.1. Розділу 4 вищезазначеного договору «За кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі в розмірі, що становить 6500,00 грн. Сплачується орендна плата один раз на рік не пізніше 20 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата за місцезнаходженням Орендодавця». Пунктом 4.8 Розділу 4 договору визначено, що «у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення». За твердженням позивачів, станом на день звернення до суду відповідач не виконав договірні зобов`язання, оскільки не сплатив орендодавцям орендну плату за користування земельною ділянкою за період з 21.12.2015 року по 01.08.2024 року. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628\~ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638\~ЦК України). Згідно зі ст.13\~Закону України «Про оренду землі»,\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У силу положень\~ст.90 ЗК України, власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно з частиною другою\~статті 152 ЗК України,\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Стаття 526 ЦК України\~встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 792 ЦК України\~визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про оренду землі»,\~орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Приписами\~ст.24 Закону України «Про оренду землі»\~встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Як вбачається зі змісту ст.25 Закону України «Про оренду землі», орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку. Частинами першою-четвертою\~статті 148-1 ЗК України\~визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Отже, згідно зі статтями\~13,\~21 Закону України «Про оренду землі»\~основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.\~ Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Частиною третьою статті 1223\~ЦК України визначено, що спадщина належить спадкодавцю від дня відкриття спадщини. Тобто дата оформлення спадщини, а саме отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не може обмежувати можливість реалізації належних спадкоємцю прав власника від дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що земельна ділянка,\~яка є предметом договору оренди земельної ділянки від 01.10.2013 року, на момент звернення позивачів до суду перейшла у порядку спадкування після смерті [PERSON] у власність позивачів [PERSON] та [PERSON] , а тому до позивачів, як нових власників земельної ділянки, перейшли права та обов`язки орендодавця за вказаним договором. Розмір орендної плати передбачений у п.4.1. Договору оренди земельної ділянки, укладеного 01.10.2013 року між [PERSON] на ТОВ «Дніпроагроальянс». Термін дії оренди земельної ділянки визначений п.3.1 Договору оренди земельної ділянки від 01.10.2013 року, та становить 7 (сім) років, тобто з 01.10.2013 року до 01.10.2020 року. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Обов`язок доказування, відповідно до ст.12\~ЦПК України покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У даній справі відповідачем не надано доказів виплати орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 2015 по 2020 роки. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за оренду плату підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає заборгованість за період з 21.12.2015 року (день з якого розпочалося прострочення орендної плати) по 2020 рік (рік закінчення терміну дії договору оренди земельної ділянки) у сумі 39000,00 грн. (6500 грн.х6 міс.), тобто по 19500,00 грн. на кожного позивача, а також пеня у розмірі 2322,30 грн. та інфляційні втрати у сумі 14154,76 грн. на кожного позивача. Щодо позовних вимог позивачів про стягнення на їх користь витрат по сплаті судового збору суд зазначає, що у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, на підставі\~ст.141 ЦПК України, задоволенню підлягає вимога про стягнення судових витрат по сплаті судового збору з відповідача пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог в сумі по 887,20 грн. на кожного позивача. Стосовно вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., які позивачі просять стягнути із відповідача на їх користь, суд зауважує таке. Згідно з ч.1 та п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Для розподілу судових витрат на правничу допомогу мають бути підтвердженні обсяг наданих послуг та їх вартість. У той час, як фактична оплата таких послуг може бути здійснена вже після вирішення питання щодо розподілу судових витрат. Верховний Суд у постанові від 19 квітня 2023 року у справі №760/10847/20 зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). Враховуючи те, що до позовної заяви [PERSON] , [PERSON] не долучені документи, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, суд вважає, що відсутні підстави для стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial