Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (далі - ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №0323/980/1614002/20 від 29.04.2020р. у розмірі 21224,12 грн, а також понесені судові витрати (судовий збір у сумі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн). Свої вимоги обгрунтовує тим, що 29.04.2020р. між АТ «ОТП «Банк» і [PERSON] було укладено даний кредитний договір, за умовами якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за його користування та інші визначені договором платежі. Відповідачем належним чином не виконані кредитні зобов`язання, що є порушенням чинного законодавства. 24 березня 2023 року між АТ «ОТП «Банк» і ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір факторингу, згідно якого банк відступив позивачу, як новому кредитору, права вимоги за вказаним кредитним договором до [PERSON] , заборгованість якої становить 21224,12 грн, з яких: 11274,00 грн борг по тілу кредиту, 9950,12 грн борг по відсотках, 0,00 грн борг по комісії. Направлена позивачем у порядку досудового врегулювання спору вимога про погашення зазначеної кредитної заборгованості залишена відповідачем без реагування. Тому вищевказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Позивач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в електронній формі через систему «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але своїм правом на участь не скористався, про причини неприбуття не повідомив, інших заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав, у п.7 прохальної частини позову просить розглядати справу у відсутність його представника та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов чи інших заяв з процесуальних питань не подав. Неявка належним чином сповіщених сторін у даному випадку у відповідності до положень ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Зі згоди позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (свобода договору). За приписами ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «ОТП Банк»). Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч.2 ст.639 ЦК України). За змістом положень ст.526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). За приписами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (засада змагальності цивільного судочинства). Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У судовому\~засіданні встановлено,\~що 29\~квітня 2020\~року [PERSON] звернулась до АТ «ОТП Банк» і підписала заяву-анкету про надання банківських послуг №0323/980/1614002/20, у якій, окрім зазначення персональних даних, висловила бажання, зокрема оформити поточний (картковий) рахунок № [NUMBER] у гривні, тип картки MC Gold, тарифний пакет BRANCH. Умови обслуговування кредитної лінії: за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі 3,3% у місяць, а впродовж пільгового періоду 0,01% річних. Ця заява-анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Тарифів банку/Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті банку. Підписанням даної заяви-анкети клієнт підтверджує, що з Договором, Тарифами банку/Тарифним пакетом приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений і згодний та зобов`язується їх належно й неухильно виконувати. Оскільки зміст укладеного між сторонами кредитного договору зафіксований в кількох документах, з огляду на їх неоспорювання відповідачем, письмова форма даного правочину дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України. При цьому, на виконання вимог ч.1 ст.638\~ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Банк виконав умови Договору про надання банківських послуг, надавши [PERSON] можливість користуватися кредитними коштами за допомогою електронного платіжного засобу, тоді як [PERSON] свої договірні зобов`язання виконувала неналежним чином та несвоєчасно, тіло кредиту та відсотки за його користування у відповідності до умов договору нею сплачувалися нерегулярно, що підтверджується розпискою про отримання емітованої банком на її ім`я картки № [NUMBER] з терміном дії 02/22, випискою з карткового рахунку клієнта, які є належними й допустимими доказами у справі. З наявної в матеріалах справи виписки по рахунку за період з 29.04.2020р. по 24.03.2023р. слідує, що [PERSON] отримувала від АТ «ОТП Банк» кредитні кошти та активно користувалася ними, витрачаючи їх на зняття готівки, проведення безготівкової оплати товарів і послуг, здійснення переказу грошей, поповнення свої картки, тощо, цим самим схвалюючи укладений правочин відповідно до погоджених сторонами умов. При цьому, банком здійснювалося списання внесених позичальником коштів у рахунок погашення тіла кредиту та відсотків за його користування, нарахованих згідно умов заяви-анкети, що відповідає змісту складеного банком розрахунку заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] за договором №0323/980/1614002/20 від 29.04.2020р. станом на 24.03.2023р. складає 21224,12 грн, що відповідачем не спростовано, зокрема і шляхом надання інших своїх контрозрахунків. На підставі договору факторингу №24/03/23 від 04 березня 2023 року, укладеного між ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (Фактор) і АТ «ОТП Банк» (Клієнт), останнє передало ТОВ «ЮРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», як Новому кредитору, право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників, вказаних у відповідному реєстрі, зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №0323/980/1614002/20 від 29.04.2020р. у сумі 21224,12 грн, з яких: 11274,00 грн борг за тілом кредиту, 9950,12 грн борг за відсотками. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості (п.6.2.3) і дана обставина підтверджена актами приймання-передачі реєстру боржників №1, 2 та витягом із додатку №1 реєстру боржників від 24.03.2023р., платіжною інструкцією №46 від 24.03.2023р. про сплату коштів фінансування за договором факторингу. Право кредитодавця на відступлення права вимоги без згоди позичальника кредитним договором не обмежене. ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» не здійснювало [PERSON] ніяких додаткових нарахувань за вищевказаним кредитним договором. Направлена ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» [PERSON] вимога, у якій товариство повідомило про перехід прав вимоги за кредитним договором та необхідність протягом 30 календарних днів погасити кредитну заборгованість в сумі 21224,12 грн, що включає борг за тілом кредиту в розмірі 11274,00 грн та борг за відсотками в розмірі 9950,12 грн, відповідачем проігнорована й порушення зобов`язання не усунене. Натомість [PERSON] всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог, зокрема й щодо укладення договору та отримання кредиту, а відсутність у неї коштів не може бути підставою для звільнення її від погашення кредитної заборгованості. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, даний позов ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є обгрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1, 3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать й витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. По даній справі ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу Адвокатського бюро «Ольги Клещ» у сумі 5000 грн, які підтверджені належними й допустимими доказами (договір про надання правової допомоги №43115064 від 01.07.2025р., який містить тарифікацію послуг, додаткова угода №0323/980/1614002/20 від 01.09.2025р., акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 30.09.2025р., детальний опис виконаних адвокатським бюро послуг, затраченого на них часу та їх вартості від 01.09.2025р., платіжна інструкція №1985 від 03/10.2025р. про перерахування ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» АБ «Ольги Клещ» коштів гонорару в сумі 5000,00 грн, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю). При цьому, суд враховує, що до понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу адвоката відносяться як оплачені, так і ті, що будуть оплачені ним у майбутньому, що відповідає умовам договору та усталеній практиці Верховного Суду (постанови від 27.07.2022р. у справі №686/28627/18, від 15.06.2021р. у справі №159/5837/19,\~від 03.10.2019р.\~у справі\~№922445/19та Європейського суду з прав людини (п.115 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України від 07.11.2013р»). Суд зважує на ту обставину, що відповідачем не було подано заперечень чи клопотань про зменшення пред`явлених стороною позивача до стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Водночас, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р.); відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (рішення у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р). Наведене також узгоджується й з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18, \~де ВП ВС зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З урахуванням вищенаведеного, слід виснувати, що не є обов`язковими для суду договірні зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. З огляду на викладене суд вважає, що супровід даної справи не потребував від адвокатського бюро вивчення великого обсягу фактичних даних, регулювання даної категорії справ здійснюється невеликим обсягом нормативно-правових актів, справа є малозначною (за ціною позову, за складністю) та розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, бере до уваги типовість та поширеність такої категорії справ (про стягнення заборгованості за кредитним договором), зокрема й ініційованих ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» у судах різних регіонів України (за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень), у зв`язку з чим підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи. Тому, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн є завищеною і непропорційною до предмета спору та його складності. У зв`язку з цим, з огляду на критерії співмірності, розумності, обгрунтованості та пропорційності, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, слід зменшити з 5000,00 грн до 3000,00 грн, що забезпечить справедливий баланс між інтересами сторін. Таким чином, зважаючи на повне задоволення позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2422,40 сплаченого ним при подачі заяви судового збору та 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 5422,40 грн судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved