Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 25276-09/2024 від 20.09.2024 року у розмірі 18\~540,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 20.09.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі ТОВ «Стар Файненс Груп») і [PERSON] в електронній формі уклали договір про надання фінансового кредиту № 25276-09/2024, на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 6000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності. 23.12.2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №\~23122024, на підставі якого позивач набув право вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором. Внаслідок порушення [PERSON] умов кредитного договору, неповернення суми кредиту та нарахованих процентів у встановлені договором строки заборгованість відповідача за договором становить 18\~540,00 грн. З огляду на наведені обставини позивач просить стягнути з [PERSON] зазначений розмір заборгованості, а також судові витрати, що складаються з 2422,40 грн сплаченого судового збору та 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає частково у сумі 11\~700,00 грн, що становить заборгованість за тілом кредиту і процентами. Окрім того, відповідач просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на неспівмірність з ціною позову та складністю цієї справи. Суд установив такі обставини. 20.09.2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» і [PERSON] в електронній формі за допомогою вебсайту Товариства уклали договір про надання фінансового кредиту №\~25276-09/2024. Як видно зі змісту п. п. 2.17, 2.18 цього договору, його сторони погодили використання електронних підписів, у тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором, для підписання вказаного договору та будь-яких інших документів, пов`язаних з укладенням та виконанням кредитного договору. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Стар Файненс Груп», акцепт договору №\~25276-09/2024\~від 20.09.2024\~року [PERSON] здійснила за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором W2576. Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору ТОВ «Стар Файненс Груп» зобов`язалось надати [PERSON] фінансовий кредит у розмірі 6000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.6 договору кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5167-80хх-хххх-9065, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим у день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. Пунктом 1.2 договору передбачено, що кредит надається на власні потреби клієнта строком на 120 днів. Дата надання кредиту 20.09.2024 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити відповідно до графіку платежів. Кінцева дата погашення кредиту 17.01.2025 року. За користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.4 договору). У п. 3.1 договору його сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Пунктом 3.3 договору передбачено, що нарахування процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п. 1.2 договору, починаючи з дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. Як видно зі змісту п. 1.4.1 договору, денна процентна ставка становить 0,88 %, загальні витрати за кредитом 6336,00 грн. Згідно з додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 25276-09/2024 від 20.09.2024 року (графік платежів) загальна вартість кредиту визначена у розмірі 12\~336,00 грн, з яких 6000,00 грн сума кредиту за договором, 6336,00 грн проценти за користування кредитом. До позовної заяви також долучено копію паспорта споживчого кредиту від 20.09.2024\~року та копію заявки-анкети клієнта [PERSON] від 20.09.2024 року, які підписані за допомогою електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором. Згідно з інформаційною довідкою № 3426_250416092139 від 16.04.2025 року на виконання умов договору на переказ коштів № ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022\~року Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» (далі ТОВ\~«УПР») 20.09.2024 року перерахувало 6000,00 грн на картку № [NUMBER] (номер транзакції у системі iPay.ua 515147466). Згідно з долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості, складеним ТОВ\~«Стар Файненс Груп», станом на 23.12.2024 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 25276-09/2024 від 20.09.2024 року становила 18\~540,00 грн, з яких 6000,00 грн тіло кредиту, 300,00 грн відсотки, 5400,00 грн прострочені відсотки, 6840,00 грн штрафи, 23.12.2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (фактор) і ТОВ\~«Стар Файненс Груп» (клієнт) уклали договір факторингу № 23122024, відповідно до якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна договору) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (п. 1.1 договору). Пунктом 1.4 вищевказаного договору факторингу визначено, що права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, що передбачено п. 13.1 договору. На підтвердження відступлення на користь позивача права вимоги за кредитним договором № 25276-09/2024 від 20.09.2024 року до позовної заяви долучено копію витягу з реєстру боржників, копію акта приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 23.12.2024 року, а також копію платіжної інструкції № 9471 від 23.12.2024\~року про здійснення позивачем оплати за договором факторингу № 23122024 від 23.12.2024 року. Зі змісту вищевказаного витягу з реєстру боржників видно, що ТОВ\~«Стар Файненс Груп» відступило позивачу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 25276-09/2024 від 20.09.2024 року на загальну суму 18\~540,00 грн, з яких 6000,00 грн сума основного боргу за кредитом, 5700,00 грн сума заборгованості за відсотками, 6840,00 грн сума заборгованості за пенею/штрафами. На підтвердження надіслання [PERSON] досудової вимоги до позовної заяви долучено копію відповідної вимоги від 16.10.2025 року про необхідність сплати заборгованості за договором № 25276-09/2024 від 20.09.2024 року у розмірі 18\~540,00 грн. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід задовольнити частково з огляду на таке. Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.\~ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.\~1\~ст. 207 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з правилами абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до приписів ч. 5 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до правил ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України \~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Установлено, що 20.09.2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» і [PERSON] в електронній формі уклали договір про надання фінансового кредиту №\~25276-09/2024, право вимоги за яким надалі перейшло до позивача на підставі договору факторингу № 23122024 від 23.12.2024 року. За умовами вищевказаного кредитного договору [PERSON] надано кредит у розмірі 6000,00 грн на строк 120 днів із встановленням плати за користування кредитними коштами у розмірі 6336,00 грн за весь строк кредитування. Отримавши кредит, [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. Вказані обставини відповідач [PERSON] не заперечила, позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у частині нарахованої заборгованості за тілом кредиту та процентами визнала. Визначаючись із розміром заборгованості відповідача за вищевказаним кредитним договором, суд зазначає таке. Частиною 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до правил ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022\~року строком на 30 діб, який надалі неодноразово було продовжено і який триває дотепер. Згідно з приписами ч. 4 ст. 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Так, Законом України від 15.03.2022 року N 2120-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 18, за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналізуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також ст. ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Верховний Суд у постанові від 18.10.2023\~року (справа № 706/68/23) дійшов висновку, що дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. Отже, тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) у договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, у тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) зобов`язання. Такі наслідки полягають у тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі, якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На час виникнення спірних правовідносин, як і на час розгляду цієї справи, положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є чинними. З урахуванням наведеного, зважаючи на закріплений ч. 2 ст. 4 ЦК України пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів, вимога позивача про стягнення з [PERSON] штрафних санкцій (неустойки) у розмірі 6840,00 грн є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню. Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №\~25276-09/2024 від 20.09.2024 року у розмірі 11\~700,00 грн, з яких 6000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 5700,00 грн заборгованість за процентами. Щодо судових витрат позивача суд зазначає таке. 01.07.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатське об`єднання «Апологет» уклали договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107. Відповідно до п. 1.1 цього договору клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта. У п. 2.3 цього договору його сторони погодили, що вартість наданих послуг правничої допомоги за 1 (одну) кредитну справу становить 8000,00 грн без ПДВ. Як видно зі змісту акта наданих послуг (правової (правничої) допомоги) № 449 від 20.08.2025 року, виконавець надав клієнту, а клієнт прийняв послуги згідно з договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 25276-09/2024. Вартість наданих послуг відповідно до договору становить 8000,00 грн. Згідно з детальним описом наданих послуг до акта № 449 від 08.10.2025 року Адвокатське об`єднання «Апологет» надало позивачу такі послуги: 1) усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором (30\~хв); 2) ознайомлення з матеріалами кредитної справи (2 год); 3) погодження правової позиції клієнта у справі (30 хв); 4) складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта (3 год 30 хв); 5) подання заяви до суду від імені клієнта (1 шт.). Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до\~п.\~п.\~1,\~2,\~6\~ч.\~1\~ст.\~19\~Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» видами\~адвокатської діяльності,\~зокрема,\~є:\~надання правової\~інформації,\~консультацій і\~роз`яснень з\~правових питань,\~правовий супровід\~діяльності юридичних\~і фізичних\~осіб,\~органів державної\~влади,\~органів місцевого\~самоврядування,\~держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. У ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідно до ч. ч. 2, 3 вказаного Закону порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Пунктом 1\~ч.\~2\~ст.\~137\~ЦПК України встановлено, що за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст.\~137 ЦПК України). Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020\~року у справі № 755/9215/15-ц). У постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду також наголосила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Підсумовуючи вищевикладене,

Outcome: partial