Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

04 вересня 2025 року представник [PERSON] адвокат Віхерко Н.О. звернулася в суд з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області і просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , побудований 1967 році та відноситься до суспільної групи «колгоспний двір». Станом на 15.04.1991 року головою двору був [PERSON] та членом двору була його дружина [PERSON] . Проте [PERSON] право власності на будинок не зареєстровано і правовстановлюючий документ не отримано. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті спадщина відкрилась на 1/2 частку вказаного будинковолодіння та спадщину прийняла її дочка [PERSON] , яка оформила спадкове право на частину майна, а саме земельну ділянку. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті спадщина відкрилась на 1/2 частку вказаного будинковолодіння, та спадщину прийняла його дочка [PERSON] . Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючого документа та зареєстрованого права власності на нього. В судове засідання представник позивача [PERSON] адвокат Віхерко Н.О. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримує позовні вимоги та просить позов задоволити. Відповідач\~Староостропільська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, в судове засідання представника не направили, будучи своєчасно повідомленими про місце і час розгляду справи і від них не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , побудований 1967 та відноситься до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15.04.1991 року головою колгоспного двору був [PERSON] та членом двору була його дружина [PERSON] , що підтверджується випискою з погосподарської книги за 1991-1995 року № 1 с. Калинівка виконавчого комітету Староостропільської сільської ради, виданої старостою Сербинівського Старостинського округу № 1 Староостропільської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області від 12.08.2025 року за № 1-44. Згідно довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Старокостянтинівської міської ради» №3085 від 27.03.2025 року, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не зареєстрований в КП «БТІ Старокостянтинівської міської ради». Отже, як вбачається з матеріалів справи, під час проведення паспортизації житлових будинків [PERSON] свідоцтва про право власності не оформляв та вказаний будинок в органах БТІ не реєстрував. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Відповідно до ч.1 ст.563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15 квітня 1991 року регламентувалися нормами\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. Відповідно до ст.86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз`яснень, даних в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок [ADDRESS] належить до суспільної групи колгоспний двір й станом на 15.04.1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/2 частині (1 : 2 = 1/2). Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом встановлено, що [INFO] померла в с. Калинівка Старокостянтинівського району Хмельницької області [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.07.2017 року. Позивач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією її свідоцтва про народження [NUMBER] від 08.05.1962 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 19.12.1980 року, згідно якого позивачу після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] , разом із чоловіком [PERSON] 25 листопада 2017 року на підставі окремих письмових заяв [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №684/2014 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Так, [PERSON] цією заявою відмовилась від прийняття спадщини за заповітом, яке залишилося після смерті її баби [PERSON] . Разом з тим, [PERSON] у письмовій заяві відмовився від прийняття спадщини, за законом, а також від обов`язкової частки згідно ст.1241 ЦК України, яка залишилась після смерті його дружини [PERSON] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач [PERSON] оформила частину спадкового майна після смерті матері [PERSON] , що підтверджується виданим 11.07.2025 року державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори свідоцтвом про право на спадщину за законом. Інформація про наявність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, в матеріалах спадкової справи відсутня. Отже, [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої [INFO] матері [PERSON] , зокрема на 1/2 частку у спірному будинковолодінні, яка належала померлій, як члену майна колгоспного двору, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Судом також встановлено, що [INFO] помер [PERSON] в м. Старокостянтинів Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.08.2024 року. Позивач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] . На день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в по [ADDRESS] , один. 16 жовтня 2024 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за законом, державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №501/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Інформація про наявність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, в матеріалах спадкової справи відсутня. Отже, [PERSON] є також єдиним спадкоємцем за законом до майна померлого [INFO] батька [PERSON] , зокрема на 1/2 частку у спірному будинковолодінні, яка належала померлому, як члену майна колгоспного двору. 16 липня 2025 року завідувачем Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , через відсутність правовстановлюючого документа та зареєстрованого права власності на нього. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Досліджені судом докази свідчать, що до складу спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] , увійшло по 1/2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , які належали їм, як членам колгоспного двору. Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем до майна померлих батьків, тому вона набула право власності, а саме на належну померлій [PERSON] 1/2 частину вищезазначеного будинковолодіння та на належну померлому [PERSON] 1/2 частину вищезазначеного будинковолодіння. З огляду на викладене, за [PERSON] слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідачем у даній справі є орган місцевого самоврядування, тому судові витрати слід віднести на рахунок позивачів.

Outcome: approved