Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики від 20 листопада 2024 року, у розмірі 307 000,00 грн та судові витрати, що складаються із витрат по оплаті судового збору у розмірі 3 070,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 20 листопада 2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, оформлений у вигляді розписки, відповідно до якого відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти в сумі 557 000,00 грн, що станом на дату передачі коштів було еквівалентно 13 585,00 доларів США. Відповідач зобов`язувався повернути позику до 30 березня 2025 року, проте, всупереч вимогам договору, грошові кошти повернуто лише частково в сумі 250 000,00 грн. Станом на дату звернення до суду сума неповернутої позики складає 307 000,00 грн. На підставі викладеного, з посиланням на положення статей 526, 530, 1047, 1049 ЦК України позов просив задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за договором позики та судовий збір. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що двічі направлявся за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача, повернувся до суду неврученим з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «за закінченням встановленого терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Також Верховний Суд у постанові від 11 червня 2021 року у справі № 2-6236/11 сформулював висновок, за яким у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Також 01 вересня 2025 року на офіційному веб-сайті Судової влади України розміщено оголошення про розгляд Дніпровським районним судом міста Києва цивільної справи № 755/6853/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, відповідачеві роз`яснено право подати заяви по суті справи та встановлено процесуальні строки. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини п`ятої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи,

Outcome: approved