Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

26.12.2021 між ТОВ «ОТП банк» (банк) та відповідачем (позичальник) було укладено кредитний договір № 2038576588, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 24687,00 грн. строком на 24 місяці до 26.12.2023. Отримання відповідачем кредиту в розмірі 24687,00 грн. підтверджується меморіальним ордером № 43389758 від 28.12.2021 та випискою по особовим рахункам з 28.12.2021 по 14.03.2025. Згідно з розрахунком ТОВ «ОТП банк» відповідач у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору від 26.12.2021 № 2038576588 станом на 14.03.2025 мав заборгованість в розмірі 23773,71 грн., а саме: 23766,45 грн. основна сума боргу; 7,26 грн. заборгованість за процентами. 14.03.2025 було укладено договір факторингу № 14/03/25, відповідно до якого ТОВ «ОТП банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитним договором від 26.12.2021 № 2038576588. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу від 14.03.2025 № 14/03/25 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором від 26.12.2021 № 2038576588 на загальну суму 23773,71 грн. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду\~на викладене,\~надані позивачем\~докази у\~їх сукупності\~підтверджують наявність\~у відповідача заборгованості за кредитним договором від 26.12.2021 №2038576588 в розмірі 23773,71 грн. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1), інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2). До позовної заяви додано платіжну інструкцію від 16.09.2025 № 135088, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 3028,00 грн., отже відповідна сума судових підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Інші документально підтверджені судові витрати в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved