Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У червні 2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором на загальну суму 22 700,62 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] уклав з АТ «Таскомбанк» Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/14486777-SP від 23.02.2022 (далі-Кредитний договір), підписанням якого акцептував Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.ua.com та беззастережно приєднався до умов договору. 28.02.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄФПБ» зобов`язується передати АТ «Таксомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором № 002/14486777-SP від 23.02.2022 в сумі 22 700,62 грн, з яких: 11 763,77 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту, 10 936,85 грн - загальна заборгованість по відсоткам. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 24.06.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Згідно зі ст. 281 ЦПК України якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 23.02.2022 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/14486777-SP від 23.02.2022 шляхом власноручного підписання [PERSON] заяви № 1245234 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Згідно з п. 1 заяви відповідач просить АТ «Таксомбанк» надати йому електронні довірчі послуги, що включають створення удосконаленого електронного підпису на будь-яких правочинах та документах, що адресовані банку або третім особам та доступні з використанням мобільного додатку. У п. 2 заяви відповідач підтвердив, що створений удосконалений електронний підпис є аналогом його власноручного підпису та його накладення, що ініційоване ним в мобільному додатку буде мати рівнозначні юридичні наслідки з накладенням його власноручного підпису на правочини та документи складені на паперових носіях. Відповідно до довідки АТ «Таскомбанк» зазначено, що [PERSON] є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до Заяви-анкети № 1245234 з номером кредитного договору № 002/14486777-SP від 23.02.2022 року, № картки [NUMBER] , відкритого а АТ «Таскомбанк». З матеріалів справи вбачається, що у заяві-анкеті № 1245234 відсутні будь-які умови щодо отримання кредитної картки, її виду, розміру наданого кредиту, процентів, відповідальності за порушення зобов`язання. Водночас, суд звертає увагу, що до позовної заяви позивачем не долучено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/144866777-SP від 23.02.2022 року, Публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладення такого Договору, Паспорт споживчого кредиту, тощо. Позивач стверджує, що відповідач належним чином не виконував умови Договору № 002/14486777-SP від 23.02.2022, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у загальному розмірі 22 700,62 грн, з яких: 11 763,77 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту, 10 936,85 грн - загальна заборгованість по відсоткам. 28.02.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄФПБ» зобов`язується передати АТ «Таксомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку 1 до Договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28.02.2024 Реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 22 700,62 грн, з яких: 11 763,77 грн - заборгованість по тілу кредиту; 10 936,85 грн - заборгованість за відсотками. Позивач стверджує, що прийняв належні права вимоги до відповідача за вказаним договором та з моменту отримання такого права вимоги ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Втім, матеріали справи не містять доказів про те, що грошові кошти в розмірі тіла кредиту, а саме 11 763,77 грн, були перераховані первісним кредитором на картковий рахунок [PERSON] , відповідно до вимог ст. 526, 1054, 1088 ЦК України. Відтак, позивачем не доведено, що позичальнику надано грошові кошти у зазначеному розмірі. Окрім того, до позову долучено розрахунок заборгованості, відповідно до якого відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором 002/14486777-SP від 23.02.2022, за період з 28.02.2024 по 30.04.2025, в розмірі 22 700,62 грн, з яких: 11 763,77 грн - заборгованість по тілу кредиту; 10 936,85 грн - заборгованість за відсотками. Однак зазначений розрахунок заборгованості суд не може взяти до уваги, оскільки вказані розрахунки здійснені ТОВ «ФК«ЄАПБ», а не первісними кредитодавцем АТ «Таскомбанк», він не є первинним документом та не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018. Крім того, з вказаного розрахунку неможливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Тобто, дані розрахунки не є належними доказами суми заборгованості в розумінні положень ч. 1 ст. 77 ЦПК України. Відповідний правовий висновок міститься в Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 01.02.2023 №199/7014/20 в якій суд, встановивши, що на підтвердження наявності в особи заборгованості за кредитним договором було надано лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду, дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача боргу за спірним кредитним договором. Також оскільки позивачем не представлено суду кредитний договір, укладений із відповідачем, не можливо перевірити правомірність нарахування кредитодавцем відсотків за таким договором. Отже, у конкретному випадку позивачем не долучено жодного первинного документу, на підставі якого суд міг би стверджувати про надходження коштів на рахунок відповідача, відсутні платіжні доручення про здійснення перерахунку від первісного кредитора грошових коштів на картковий рахунок боржника. Позивач не надав доказів правильності розрахунків та нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Фактично позивач просить стягнути заборгованість за договором, розмір якої доводить власним розрахунком та витягом з реєстру боржників за договором факторингу, які жодним чином не доводять умов кредитування і правильність розрахунків. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Зазначена позиція цивільно-процесуального законодавства щодо обов`язковості доказування тих чи інших підстав відображена також в ухвалі Верховного Суду України від 13.01.2010 року по справі №6-25561св08, у якій особі в задоволені позову було відмовлено у зв`язку з тим, що обставини, на які вона посилалася, не були підтверджені відповідними доказами. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є необґрунтованими та недоведеними, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, зокрема судовий збір, покладається на позивача.

Outcome: dismissed