Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 січня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» і [PERSON] укладено договір про надання кредиту №415653-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Згідно з умовами договору ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало позичальнику грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 21 709,06 грн, з яких: 5 000,00 грн - прострочені платежі по тілу кредиту; 15 959,06 грн - прострочені платежі по процентах; 750,00 грн - прострочені платежі за комісією. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зазначений розмір заборгованості, а також сплачений ним судовий збір. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача у позові просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явився в судове засідання, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань не направив. Відзив на позов до суду не надходив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 19 вересня 2025 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі обставини. 08 січня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір №415653-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого товариство надає позичальнику грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. За умовами договору: строк кредиту - 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом - в день 2,00000000%, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом - в день 1,14462815%, фіксована; комісія за надання кредиту - 750,00 грн; термін дії договору - до 24 червня 2024 року; орієнтовназагальна вартість наданого кредиту - 12 960,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 9006,64 процентів. Договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом направлення товариством пропозиції (оферти) укласти договір та прийняття її (акцепт) відповідачем та разом із паспортом споживчого кредиту підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Позивачем надано візуальну форму послідовних дій клієнта, яка містить детальну інформацію щодо процесу оформлення та розгляду заяви почасово. Як видно із Анкети клієнта [PERSON] , ним зазначено фінансовий номер телефону [NUMBER] , номер банківської картки для перерахунку коштів [NUMBER] . Згідно з інформацією, наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на ухвалу суду, платіжна картка №4441114465865457 емітована на ім`я [PERSON] . Позивачем виконано зобов`язання з надання кредитних коштів, що підтверджується, зокрема листом ТОВ «ПрофітГід», згідно з яким дата та час здійснення транзакції 08 січня 2024 року о 14:00:56 год, а також випискою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про рух коштів за карткою № [NUMBER] , відповідно до якої відповідачу 08 січня 2024 року о 14:00:57 год зараховано 5 000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №415653-КС-001 від 08 січня 2024 року станом на 05 вересня 2025 року заборгованість відповідачем не погашена та складає 21 709,06 грн, з яких: 5 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 15 959,06 грн - заборгованість по відсотках; 750,00 грн - заборгованість по комісії. Розмір заборгованості відповідачем не спростовано. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено що договір між сторонами укладений в електронній формі та підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електронну комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Укладення договору в електронній формі між сторонами підтверджується візуальними формами послідовності дій [PERSON] , зокрема відповідачем здійснено вхід в особистий кабінет, відбулася передача інформації обраних умов кредитування, підписання паспорта споживчого кредиту та інформаційного повідомлення, формування шаблону оферти, запит на формування одноразового ідентифікатора, підписання договору сторонами. Згідно з абзацом 2 ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за домовленістю сторін за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, сторонами визначені істотні умови договору, в тому числі: сума кредиту, процентна ставка за кредитом, строк надання кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту, дата повернення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за кредитодавцем можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення ним взятих на себе зобов`язань. Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» і відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачці. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). Підписуючи кредитний договір, у якому зазначені його істотні умови, відповідач погодився з такими умовами та зобов`язався виконувати умови договору в повному обсязі. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що він в електронному режимі підписував кредитний договір, отримував кредитні кошти та користувався ними - не надав. Встановлено, що відповідач не виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, відсотки за користування такими коштами - не сплатив, що вказує на наявність заборгованості за кредитом. Також суд звертає увагу на те, що відсотки нараховані за період дії договору, в межах визначеного в договорі строку кредитування. Таким чином, обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та оскільки судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved