Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

04.08.2025 року представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Москаленко М.С., яка діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість в загальному розмірі 53500,23 грн., яка складається з заборгованості за: кредитним договором №8905357045 від 15.04.2021 року в розмірі 33700,23 грн., з яких: 14724,64 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 1,61 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 18973,98 грн. заборгованість по комісії, 0,00 грн. пеня/штрафи; кредитним договором №3194322639/717544 від 12.08.2021 року в розмірі 9800,00 грн., з яких: 2500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 7300,00 грн. заборгованість за відсотками; кредитним договором №3194322639/459791 від 18.08.2021 року в розмірі 10000,00 грн., з яких: 2500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 7500,00 грн. заборгованість за відсотками. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.04.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8905357045, згідно з умовами якого позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цими договорами, однак відмовляється виконувати свої зобов`язання з повернення боргу. На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк», право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до банку. 15 травня 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права вимоги до відповідача в сумі 33700,23 грн, з яких: 14724,64 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 1,61 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 18973,98 грн. заборгованість по комісії, 0,00 грн. пеня/штрафи. Після відступлення права вимоги відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, у [PERSON] утворилась непогашена заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 33700,23 грн. Крім того, 12.08.2021 року між ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та [PERSON] укладено кредитний договір №3194322639/717544. Договір підписано електронним підписом позичальника. Згідно з умовами договору позики позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цими договорами, однак відмовляється виконувати свої зобов`язання з повернення боргу. 19.04.2022 року між ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу № 19042022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група» передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група " права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників". Відповідно до Реєстру боржників від 19.04.2022 року до Договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права вимоги до відповідача в сумі 9800,00 грн., з яких 2500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7300,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Після відступлення права вимоги відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, у [PERSON] утворилась непогашена заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 9800,00 грн. Крім того, 18.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» (ТОВ «Гоуфінгоу») та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №3194322639/459791, згідно умов якого відповідач отримав кредит. Договір підписано електронним підписом позичальника. 19.04.2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.04.2022 до Договору факторингу №19042022-Г, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 10000,00 грн., з яких: 2500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту переходу прав вимоги до [PERSON] ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не проведено жодних нарахувань штрафних санкцій. Таким чином, у [PERSON] утворилась непогашена заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 10000,00 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Немишлянського районного суду м.Харкова від 06.08.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. 06.10.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Мірошника Р.С. надійшов відзив на позовну заяву, яким сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Так, представник відповідача вказав, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази фактичного надання відповідачу грошових коштів у кредит за договорами, на які посилається позивач. Матеріали справи не містять ні копій платіжних доручень, квитанцій чи інших первинних документів, ні виписки з банківської картки відповідача, які б могли підтвердити надання йому грошових коштів, тому всі наступні доводи позивача є не тільки юридично нікчемними, а й є безпідставними, адже виникненню кожного зобов`язання щодо повернення кредитних коштів обов`язково має передувати юридичний факт надання коштів у кредит. При цьому зазначив, що з наданих разом із позовною заявою документів, вбачається, що копії деяких документів (додатки до позовної заяви №№ 4, 9, 10, 11, 18, 19, 20, 21, 28, 29, 30) в порушення п. 5.26. ДСТУ 4163:2020 та ст. 95 ЦПК України не засвідчені належним чином і взагалі не містять відмітки про засвідчення копії за підписом позивача чи його представника, а тому не відповідають встановленим ст. 78 ЦПК України вимогам щодо допустимості, не можуть бути взяті судом до уваги взагалі та мають бути виключені з числа доказів у порядку ч. 11 ст. 83 ЦПК України. Разом з тим звернув увагу, що надана копія заяви-анкети на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» (кредитний договір №8905357045 від 15.04.2021 року)не встановлює умов кредитування, а лише містить анкетні дані відповідача та перелік відомостей і дій, пов`язаних з обробкою персональних даних відповідача, дозвіл на які останній надав. Копія паспорту кредиту №5357045 містить анкетні дані кредитодавця та позичальника, відомості про суму та строк кредиту та інші умови кредитування. Відповідно до п. 4 паспорту кредиту, спосіб та строк надання кредиту: безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору. Втім позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів на підтвердження факту надання відповідачу кредитних коштів у спосіб, встановлений договором. При цьому стороною позивача взагалі не додано до позовної заяви копії умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04.01.2021, то такі умови отримання фінансових кредитів, з огляду на їх мінливий характер можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони, банку/фінансової установи, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила обслуговування. Матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами договору, то наданий позивачем розрахунок заборгованості достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та не є достовірним і достатнім доказом згідно ст. ст. 79, 80 ЦПК України на підтвердження як факту видачі відповідачу кредитних коштів, так і розміру заборгованості з урахуванням того, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи. Позовна заява та розрахунок заборгованості містять відомості про нарахування основного боргу у розмірі 14724,64 грн., відсотків у розмірі 1,61 грн. та комісії у розмірі 18973,98 грн., втім відповідно до умов договору розмір кредиту становить 19202,00 грн., а не 14724,64 грн., а умовами доданих до позовної заяви не встановлено зобов`язання з оплати комісії, що свідчить про те, що розрахунок заборгованість суперечить іншим наданим документам і є додатковим підтвердженням нікчемності та необґрунтованості вказаного розрахунку. Договори про надання фінансового кредиту від 12.08.2021 р. № 3194322639/717544 та від 18.08.2021 р. № 3194322639/459791 не містять власноручного підпису відповідача. Зі змісту наданих позивачем документів вбачається, що на нижньому рядку останнього аркушу договору від 12.08.2021 р. № 3194322639/717544 наявний друкований запис «електронний підпис R83459». Запис такого ж самого змісту міститься на останньому рядку додатку № 1 до договору та ще одному непоіменованому документі, який за формою схожий на паспорт кредиту. Так само на нижньому рядку останнього аркушу договору від 18.08.2021 р. № 3194322639/459791, додатку № 1 та непоіменованому документі, схожому на паспорт кредиту наявний друкований запис «електронний підпис R18386». Проте одне лише візуальне відображення одноразового ідентифікатора , як засобу електронного підписання договору, у вигляді комбінації символів на паперовій копії договору, саме по собі не містить слідів активних вольових дій відповідача. В супереч приписам чинного ЦПК України та наведеним висновкам Верховного Суду, будь-які електронні докази, чи паперові копії електронних доказів, які пов`язували б наявність на договорах з додатками одноразових ідентифікаторів саме з діями відповідача, направленими на укладення договорів в матеріалах справи відсутні. Відсутні й докази того, що одноразові ідентифікатори «R83459» та «R18386»» взагалі генерувалися, а якщо генерувалися, то за яких умов і в якому програмному середовищі, чи дійсно генерувалися саме ці одноразові ідентифікатори та саме на підставі заявки відповідача, чи відправлялися зазначені одноразові ідентифікатори відповідачу, коли і куди саме відправлявся, чи вводив відповідач для укладення договорів саме ці ідентифікатори, куди вводив, під яким документом та з якими умовами, про що та у якій формі відповідач повідомлявся при введенні ідентифікаторів, якщо він їх дійсно вводив. Тобто надруковані на договорах від 12.08.2021 р. № 3194322639/717544 та від 18.08.2021 р. № 3194322639/459791 та додатках записи з ідентифікаторами сформовано самим кредитором доказів, які б це спростовували, матеріали справи не містять. За встановлених обставин надані паперові копії договорів від 12.08.2021 р. № 3194322639/717544 та від 18.08.2021 р. № 3194322639/459791 з додатками не можуть бути належними доказами факту укладення договорів саме на тих умовах, на які посилається позивач у позовній заяві (строки, розмір та порядок сплати процентів, тарифи, пролонгація, штрафи, розірвання, тощо). Як вбачається з матеріалів справи та зі змісту позовної заяви, кредитним договором від 15.04.2021 р. № 8905357045 встановлено строк кредитування 48 днів, тобто до 02.05.2021 р., договором про надання фінансового кредиту від 12.08.2021 р. № 3194322639/717544 встановлено строк кредитування 30 днів, тобто до 12.09.2021 р., а договором про надання фінансового кредиту від 18.08.2021 р. № 3194322639/459791 встановлено строк кредитування 30 днів, тобто до 18.09.2021 р. Позовна заява подана до суду 04.08.2025 р. Оскільки Законом України від 14.05.2025 р. № 4434-IX пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено, то представник відповідача вважає, позивачем пропущено строк звернення з даною позовною заявою, тому просив застосувати правові наслідки спливу позовної давності, передбачені ч.4 ст. 267 ЦПК України, та відмовити в задоволенні позовної заяви. Також, представник відповідача просив стягнути з позивача понесені витрати на правову допомогу, докази понесення яких будуть подані до суду протягом 5 днів з дня ухвалення рішення. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. В прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, просить позовні вимоги задовольнити повністю, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Мірошник Р.С. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися заздалегідь та належним чином, про причини неявки не повідомили. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 квітня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] укладено кредитний договір №8905357045, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі 19202,00 грн. строком на 48 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом. Укладанню договору передувало підписання [PERSON] паспорту кредиту № 5357045 від 15.04.2021 року, яким передбачено щомісячні проценти 6% від суми кредиту та річні проценти 0,01% від суми боргу за договором, а також заяви-анкети на отримання послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» від 15.04.2021 року. 07 жовтня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до позичальника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договором та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. За п. 2.2. вказаного договору сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 18-19). Реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 до матеріалів справи не надано. 15.05.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, за яким фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку № 2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п. 3.1. цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог\~підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору. Вказаний акт підписано 15.05.2024 року. З витягу з реєстру прав вимог Додаток №1 до договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15 травня 2024 року вбачається, що АТ «Таскомбанк» відступлено ТОВ «ФК «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 15 квітня 2021 року в розмірі 33700,23 грн, з яких: 14724,64 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 1,61 грн. заборгованість по відсоткам, 18973,98 грн. заборгованість по комісії, 0,00 грн. пеня/штрафи. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №8905357045 від 15.04.2021 року за період з 15 травня 2024 року по 30 червня 2025 року, станом на 30 червня 2025 року заборгованість [PERSON] складає 33700,23 грн, з яких: 14724,64 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту, 1,61 грн. заборгованість по відсоткам, 18973,98 грн. заборгованість по комісії, 0,00 грн. пеня/штрафи. Крім того, 12.08.2021 між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3194322639/717544. Договір укладено в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір підписаний електронним підписом позичальника R83459, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер відповідача. Відповідно до п. 1.1-1.3 умов Договору, відповідачу надано кредит у розмірі 2500,00 грн, строком на 30 днів, тобто до 10.09.2021, зі сплатою 912,5% річних за користування кредитом від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу. 19.04.2022 року між ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №19042022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група» передає ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "Кредитна установа "Європейська кредитна група " права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників". Права вимоги вважаються прийнятими аактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі реєстру боржників. Акт прийому-передачі реєстру боржників за даний договором факторингу підписано 19.04.2022 року. Відповідно до Реєстру боржників від 19.04.2022 року до Договору факторингу №19042022-Є від 19.04.2022 року, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права вимоги до [PERSON] в сумі 9800,00 грн., з яких 2500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7300,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № №3194322639/717544 від 12.08.2021 року за період з 19 квітня 2022 року по 30 червня 2025 року, станом на 30 червня 2025 року заборгованість [PERSON] складає в сумі 9800,00 грн., з яких 2500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7300,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, 18.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено кредитний договір №3194322639/459791. Договір укладено в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір підписаний електронним підписом позичальника R18386, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер відповідача. Відповідно до умов договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2500,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 16.09.2021 року. 19.04.2022 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №19042022-Г, відповідно до умов якого, ТОВ «Гоуфінгоу» відступає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Права вимоги вважаються прийнятими аактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі реєстру боржників. Акт прийому-передачі реєстру боржників за даний договором факторингу підписано 19.04.2022 року. Згідно реєстру боржників до договору факторингу від 19.04.2022, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] в сумі 10000,00 грн., з яких: 2500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №3194322639/459791 від 18.08.2021 року за період з 19 квітня 2022 року по 30 червня 2025 року, станом на 30 червня 2025 року заборгованість [PERSON] складає в сумі 10000,00 грн., з яких: 2500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). Частиною 1статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Пунктами 5-7статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11\~вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12цього\~Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з частинами 1, 2\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046-1047\~ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого\~Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75\~передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2)дату складання; 3)найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності)фізичної особи; 4)зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. За змістом частини 3 статті\~12, частини 1 статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1\~статті 76 ЦПК України). Відповідно до частини 1\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, представник відповідача не заперечує самого факту укладення [PERSON] договорів, однак посилався на відсутність доказів перерахування йому кредитних коштів і необґрунтованість позову. Як передбачено умовами кредитного договору від 15.04.2021 року, кредитного договору від 12.08.2021 року та кредитного договору від 18.08.2021 року, надання коштів здійснюється шляхом їх перерахування на банківський рахунок [PERSON] . Доказом надання позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені\~Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Разом із тим, позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцями ТОВ «ФК «ЦФР», ТОВ «Кредитною установою «Європейська кредитна група» та ТОВ «Гоуфінгоу» були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах та на рахунки, що передбачені кредитними договорами, а відповідач ці кошти отримав. Виписки з рахунку, платіжної інструкції, довідки про перерахування коштів за допомогою електронних платіжних систем, сервісів он-лайн платежів тощо, які б підтверджували перерахування [PERSON] ТОВ «ФК «ЦФР» коштів за кредитним договором № №8905357045 від 15.04.2021 року в розмірі 19202,00 грн., ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» за кредитним договором № №3194322639/717544 від 12.08.2021 року в розмірі 2500,00 грн. та ТОВ «Гоуфінгоу» за кредитним договором №3194322639/459791 від 18.08.2021 року в розмірі 2500,00 грн., позивачем не надано. Звертаючись до суду позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про витребування доказів, зокрема, інформації щодо належності відповідачу картки/рахунку та надходження на них коштів, відповідних виписок з рахунку. При цьому, своїм правом на витребування доказів позивач не скористався. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Додані до позовної заяви розрахунки заборгованості за договорами не є належними доказами надання відповідачеві кредитних коштів та наявності заборгованості, оскільки сам розрахунок є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику, а будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано. Вказані висновки ґрунтуються на правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18. Крім того, з розрахунку заборгованості за кредитним договором №8905357045 від 15.04.2021 року вбачається лише загальна сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14724,64 грн, відсотками\~1,61 грн і комісією 18973,98 грн, яка утворилась на час отримання позивачем права вимоги 15.05.2024 року від АТ «Таскомбанк» та залишилась незмінною на час подачі позову. З вказаного розрахунку неможливо встановити ані період, протягом якого нараховані відсотки, ані процентну ставку. Також неможливо перевірити правильність розрахунку заборгованості в частині тіла кредиту\~14724,64 грн, адже з нього не вбачається, як саме вона утворилась, враховуючи, що згідно кредитного договору кредит надавався у сумі 19202,00 грн, чи були погашення тощо. При цьому, за умовами договору сплату комісії не передбачено. Аналогічно, на підставі розрахунку заборгованості за кредитним договором № №3194322639/717544 від 12.08.2021 року та за кредитним договором №3194322639/459791 від 18.08.2021 року також неможливо зробити висновки щодо обґрунтованості розміру вимог. Також суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних доказів переходу права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № №8905357045 від 15.04.2021 року від первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «Таскомбанк», оскільки реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 не надано, а сам вказаний договір укладено 07 жовтня 2016 року, тобто задовго до укладення кредитного договору. Крім того, не надано й доказів оплати за перехід прав вимоги за жодним з договорів. За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем належними та допустимими доказами переказу коштів позичальнику, а також фактичного користування відповідачем коштами, та неналежністю наданих ним розрахунків як доказів заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» необґрунтовані та в їх задоволенні необхідно відмовити. Щодо строку позовної давності, суд зазначає наступне. Представник відповідача адвокат Мірошник Р.О. обґрунтовуючи заперечення щодо позовних вимог посилається на те, що позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки кредитним договором №8905357045 від 15.04.2021 р. встановлено строк кредитування 48 днів, тобто до 02.05.2021 р., договором про надання фінансового кредиту №3194322639/717544 від 12.08.2021 р. встановлено строк кредитування 30 днів, тобто до 12.09.2021 р., а договором про надання фінансового кредиту №3194322639/459791 від 18.08.2021 р. встановлено строк кредитування 30 днів, тобто до 18.09.2021 р., а позов подано лише 04.08.2025 року, тобто минуло понад три роки. Однак, таке твердження є помилковим виходячи з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257\~ЦК України загальну позовну давність встановлено в строк три роки. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2025 року у справі №903/602/24 зробила висновки про те, що «Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята\~статті 261 Цивільного кодексу України). Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності. Так,\~Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року №540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293\~Цивільним Кодексом\~України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст.232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020року Законом №540-IX. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 27\~червня 2023\~р.\~№ 651\~«Про відміну\~на всій\~території України\~карантину,\~встановленого з\~метою запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента\~України №64/2022\~від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено. Такий діє по сьогоднішній день. Пунктом 19 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Проте, законом України від 14.05.2025 року № 4434-IX виключено пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було зупинено строк позовної давності на час дії воєнного стану і даний Закону України набув чинності 04.09.2025 року. Тобто на час звернення до суду 04.08.2025 року з позовом про стягнення заборгованості позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було пропущено строк загальної позовної давності, оскільки кредитні правовідносини виникли у квітні та серпні 2021 року, а починаючи з березня 2020 року перебіг цього строку на час звернення до суду з позовом залишався зупиненим (внаслідок продовження на строк дії карантину та воєнного стану й подальшого зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану). Тож, загальна позовна давність для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу тільки почала відлік після 04.09.2025 року. Отже, доводи представника відповідача Мірошника Р.С., які стосуються пропуску позивачем строку загальної позовної давності свого підтвердження не знайшли. Приймаючи до уваги викладене, позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають залишенню без задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed