Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивач, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» у серпні 2025 року звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 162,00 грн, посилаючись на те, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою 23.06.2021 було укладено кредитний договір №630488730, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 7000,00 грн, однак всупереч умов кредитного договору взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позивач уклали договір факторингу, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідачки за вказаним вище кредитним договором. Ухвалою судді від 02.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та запропоновано відповідачці подати відзив на позовну заяву. Окрім того, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів в АТ «Таскомбанк». 16.09.2025 представник відповідачки адвокат Когут О.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, з тих підстав, що [PERSON] взагалі не отримувала будь-якого кредиту у будь-якому банку України. Вона перебувала за кордоном, матеріально забезпечена і не має жодної потреби в отриманні кредиту. З цього приводу в 2021 році вона зверталась із заявою до поліції і відповідно до листа відділення поліції № 1 (м. Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області від 30.07.2021 року за № 6406/102/01 вбачається, що відповідачка жодних договорів щодо отримання позики в он-лайн установах не укладала, жодних грошових коштів на її банківські рахунки не надходило, та нею не знімались. В якості доказу отримання [PERSON] коштів у сумі 7 000 грн. по кредитному договору № 630488730 позивач надав платіжне доручення від 23.06.2021, з якого вбачається, що ТОВ «Мінево швидка фінансова допомога» перераховано на нібито її банківську карту № [NUMBER] вказану суму коштів. Залишається незрозумілим, де ТОВ «Мінево швидка фінансова допомога» взяло дані про номер її банківської картки, на яку нібито перерахувало кошти, звідкіля йому була відома така інформація, адже в умовах кредитного договору, паспорті споживача та у анкеті-заяві на кредит така інформація взагалі відсутня, [PERSON] не надавала номер своєї кредитної картки та не уповноважувала банк перерахувати на неї будь-які кошти. В матеріалах справи відсутні докази, що вказаний вище картковий рахунок належить саме [PERSON] . Оскільки позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження отримання саме [PERSON] зазначеної суми кредиту, вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Зазначає, що разом із позовною заявою позивач подав клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати в банка-емітента АТ «Таскомбанк» інформацію про те, чи емітувалась на ім`я [PERSON] платіжна картка № [NUMBER] , чи зараховувались кошти на вказаний рахунок у період з 23.06.2021 по 28.06.2021 у сумі 7000 грн, чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на її ім`я, чи є був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком [NUMBER] , та чи знаходиться вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] . Відповідно до п. 1.7 договору кредит надано строком на 7 днів, тобто з 23.06.2021 по 30.06.2021. Таким чином, договором визначено строк кредитування - з 23 червня по 30 червня 2021 року. Це також підтверджується заявою на отримання грошових коштів, яку [PERSON] не підписувала. Позивач просить стягнути заборгованість за процентами по даному кредиту у сумі 15 162,00 грн. Натомість відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сума заборгованості по процентах нарахована із 23 червня 2021 року по 03 серпня 2021 року в розмірі 6 307.00 грн. При цьому заборгованість про процентах в межах строку договору по 30.06.2021 становить 833, 00 грн, (7 днів х 119 грн.), в той же час проценти нараховано по 03.08.2021 у сумі 6 307,00 грн., дана сума нарахована поза межами договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Таліон плюс», сума заборгованості по процентах нарахована із 03 серпня 2021 року по 27 вересня 2023 року на суму 15 162.00 грн., куди входить і 6 307,00 грн. попередньої заборгованості. При цьому заборгованість про процентах з 03 серпня 2021 року по 27 вересня 2023 року нарахована поза межами дії договору, а отже нарахована безпідставно. Окрім того, позивач надав суду наступні докази: реєстр прав вимоги, в якому відсутня дата та дані про боржників, акт повернення прав вимоги без дати та даних на боржників; акт погодження мінімальних цін без дати; звіт про отримані платежі без дати та боржників; форму повідомлення боржника без дати і прізвища. Тому вказані докази не можуть бути належними та допустимими. Вважає, що не підлягають задоволенню і вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу. Позивач подав відповідь на відзив, в якому наполягає на задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. З урахуванням наведеного, встановивши, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та за відсутності належних доказів про те, що договори укладено іншою особою, можна дійти обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання відповідних договорів недійсними. Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22). Позивач вважає доведеним, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою було укладено кредитний договір № 630488730 від 23.06.2021, а відповідачка є позичальником за цим договором. У матеріалах справи міститься копія електронної заявки на отримання кредитних коштів, у якій відповідачкою зазначено свої персональні дані (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані - номер, дата видачі та орган, що видав паспорт) та банківський картковий рахунок, на який відповідачка висловила бажання отримати кредитні кошти. Для оформлення онлайн-позики законодавством та внутрішніми правилами кредитодавців передбачено мінімальний пакет документів, а саме: паспорт громадянина України та реєстраційний номер облікової картки платника податків. Саме ці документи були зазначені у заявці відповідачки. Інші довідки чи підтвердження доходів при отриманні мікрокредиту не вимагаються. Таким чином, процедура укладення спірного договору відповідає загальній практиці мікрокредитування в Україні. В свою чергу, платіжна картка, як електронний платіжний засіб, у рамках договору та правил роботи кредитодавця представляє реквізит для ініціювання переказу грошових коштів із рахунку кредитодавця на рахунок, вказаний клієнтом; відомості про картку вносяться клієнтом у Особистому кабінеті на сайті кредитодавця чи через мобільний додаток або через програмне забезпечення партнерів, що забезпечує обмін інформацією з ІТС Кредитодавця. Факт укладення договору підтверджується також електронним підписанням договору шляхом застосування одноразового ідентифікатора (sms-/push-коду), що за загальними правовими засадами електронного документообігу прирівнюється до волевиявлення сторони на укладення правочину. Навіть за умови, якщо платіжна карта формально не належить відповідачці, це не спростовує факт укладення кредитного договору та не звільняє її від обов`язків, оскільки з наведених матеріалів вбачається: (а) саме відповідачка уповноважила або вказала у заявці конкретний картковий рахунок як рахунок отримання коштів; (б) первинний кредитор перерахував кошти відповідно до волевиявлення, вираженого у заявці; (в) відповідачка не зверталася до кредитодавця з належним і своєчасним запереченням про незарахування коштів чи вимогою про повернення/встановлення факту ненадходження коштів; (г) відповідачка не надала у матеріалах справи жодних належних та допустимих доказів того, що вона кредиту не брала, або що підписання договору вимагало інших формальностей, ніж ті, що були дотримані. З огляду на наведене вище, той факт, що картка належить третій особі, не може розглядатися як самостійне та достатнє спростування укладення кредитного договору, оскільки: суб`єктом волевиявлення була відповідачка, котра в електронній заявці визначила реквізити, на які мають бути зараховані кошти; кредитодавець діяв відповідно до вказівок, отриманих від особи, яка пройшла ідентифікацію та підтвердила правочин одноразовим ідентифікатором; відсутні належні доказові дані, що б підтверджували примус, підробку волевиявлення або інші підстави для визнання договору недійсним; відсутні належні докази шахрайства або втручання третіх осіб; відсутність доказів на підтвердження заперечень робить їх безпідставними з точки зору судового доказування. Крім того, згідно з процесуальним розподілом доказування, стороною, яка заперечує факт вчинення правочину або стверджує інші обставини (наприклад, що договір підписано нею наслідок підробки, інших особливостей ідентифікації чи шахрайських дій), покладається обов`язок доведення відповідних заперечуваних обставин. У зазначеній справі відповідачка не подала суду доказів, які б спростовували встановлені позивачем факти (відсутні експертизи, документи банківської виписки, заяви про оскарження платежів до банків, заяви про шахрайські дії тощо), а отже її заперечення є безпідставними з доказової точки зору. З правової точки зору укладення та виконання кредитного договору ґрунтується на принципах свободи договору та обов`язковості договору. З огляду на зазначене, добровільне вказання відповідачкою картки для отримання коштів, а також фактичні дії щодо користування кредитом (сплата відсотків, пролонгація), підтверджують її волевиявлення та підтверджують укладення кредитного договору. Відсутність належних доказів шахрайства або втручання третіх осіб у волевиявлення відповідачки робить її заперечення безпідставними. Отже, у сукупності наведених правових та фактичних обставин твердження відповідачки про нібито «неналежність» картки не має самостійного значення для заперечення факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. Відповідачка фактично підтвердила укладення договору своїми діями, а відсутність своєчасних і належних доказів з її боку виключає можливість задоволення заперечень щодо відсутності кредитного правочину. Саме тому слід вважати, що саме відповідачка створила заявку на кредит та підписала кредитний договір № 630488730 від 23.06.2021 одноразовим ідентифікатором. Крім того, відповідачкою було також сплачено відсотки за кредитним договором за 30 днів та підтверджено пролонгацію дисконтного періоду, про що свідчить довідка щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Щодо нарахування відсотків за кредитним договором, то як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсними не визнаний, а тому відповідно до ст. 204 ЦК України, є правомірним і повинен виконуватися належним чином, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. Слід зазначити, що відповідачкою у відзиві на позовну заяву не оспорюється факт укладання кредитного договору № 630488730 від 23.06.2021. Уклавши договір, позичальник підтвердив, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил, які є невід`ємною частиною до нього. Відповідачка отримала екземпляр договору на власну електронну пошту, а також має вільний доступ до умов договору на сайті первісного кредитора. Інформація надана ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши її в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме відповідачка ініціювала укладення такого договору, оформивши заявку на сайті ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Згідно п.4.3 кредитного договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2. цього Договору, є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Тобто, дана норма передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання. Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Кредитним договором № 630488730від 23.06.2021 передбачено розмір прострочених відсотків та конкретну процентну ставку яка буде застосовуватись в період прострочення. Всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов кредитного договору. Відповідачка стверджує, що позивач неправомірно стягнув відсотки після закінчення кредитного договору. Однак, слід звернути увагу суду, що відповідно до п.п. 140-141 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі 910/4518/16, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, навів висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Таким чином, за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: 1. За користування кредитними коштами згідно з ст. 1048 ЦК України визначеному договором. 2. За користуванням кредитними коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України і, за весь час прострочення. У додаткових поясненнях позивач зазначив, що реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) та адреса реєстрації, зазначені в кредитному договорі, повністю збігаються з даними відповідачки. Ці ідентифікатори є унікальними та незмінними, на відміну від номера телефону чи електронної пошти. Номер телефону та адреса електронної пошти є динамічними засобами зв`язку, які особа може змінювати на власний розсуд без будь-яких юридичних перешкод. Факт розбіжності цих даних з поточними не може слугувати достатнім доказом непричетності відповідачки до кладення кредитного договору. Представник відповідачки у додаткових поясненнях зазначив, що на виконання ухвали Борщівського районного суду Тернопільської області від 02.09.2025 про витребування доказів за клопотанням сторони позивача АТ «Таскомбанк» надав інформацію, з якої вбачається, що станом на 08.09.2025 відсутня інформація про [PERSON] , відповідно рахунки в АТ «Таскомбанк» станом на 08.09.2025 їй не відкривались, банківська платіжна картка № [NUMBER] не видавалась. Вказана банківська карта є віртуальною платіжною карткою, яка існує тільки в цифровій формі, без фізичного носія та оформлена в АТ «Таскомбанк» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону [PERSON] за банківською карткою № [NUMBER] протягом періоду з 23.06.2021 20:43 год. по 24.06.2021 21:35 год. Вказана обставина беззаперечно доводить той факт, що [PERSON] не підписувала спірний кредитний договір та жодних коштів по ньому не отримувала. В умовах кредитного договору, паспорті споживача та у анкеті-заяві на кредит інформація про наданий [PERSON] номер своєї кредитної картки відсутня та вона не уповноважувала банк перерахувати на неї будь-які кошти. В матеріалах справи відсутні докази, що вказаний вище картковий рахунок належить саме [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечив проти заочного розгляду справи. Належно повідомлена про час та місце розгляду справи відповідачка та її представник адвокат Когут О.В. в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вважає, що у позові слід відмовити, виходячи із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно договору кредитної лінії № 630488730 від 23.06.2021, цей договір укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою [PERSON] і підписаний електронними підписами. Зокрема, у п.5 договору «Реквізити сторін», зазначено, що договір підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2E5E6, відправленого їй 23.06.2021 21:28:03, введеного 23.06.2021 21:28:26. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 7000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Сума Кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 7000 грн 00 коп. одразу після укладення Договору. Позичальник в будь-який час, протягом Дисконтного періоду дії Договору, може збільшити суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. Повернення Кредиту в повному обсязі позбавляє права Позичальника отримати нові Транші, а Договір вважається припиненим шляхом його повного виконання. Загальна сума Кредиту за цим Договором складається з сум Кредиту (Траншів) отриманих протягом всього строку дії Договору (п.п.1.1-1-5 договору). Згідно п.1.7. Кредитна лінія надається строком на 7 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - «Дисконтний період»). У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. У п.1.8.договору зазначено, що сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. Згідно п.1.9 договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: - п. 1.9.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; - 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 (шістсот двадцять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. Як вбачається із платіжного доручення № 9 f 5510 f 8 -fcdb- 4 f1d -906f-a3 e 3 b 69f b 212 від 23.06.2021, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на ім`я отримувача [PERSON] кошти в сумі 7000 грн, призначення платежу: Переказ коштів згідно договору № 630488730 від 23.06.2021, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SF D Visa Transfer. До позову надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 630488730 від 23.06.2021, сформований ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період з 23.06.2021 по 03.08.2021, згідно якого заборгованість [PERSON] станом на 02.08.2021 становила 13 146,00 грн, з яких 7000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 307,00 грн - заборгованість за процентами. Згідно цього розрахунку у графі «Оплати» відсутні записи щодо сплати боргу за кредитним договором. Запис у розрахунку заборгованості за кредитним договором № 630488730 від 23.06.2021, а саме в розділі «Розрахунки» з приводу того, що 03.08.2021 було сплачено за кредитним договором 7000 грн - заборгованості за тілом кредиту та 6 307,00 грн - заборгованості за процентами, суд не приймає до уваги, оскільки як встановлено з виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 630488730 від 23.06.2021 із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором № 630488730 від 23.06.2021, заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» за кредитним договором станом на 31.07.2025 (включно) складає 22 162,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить: 7 000,00 грн, прострочена заборгованість за процентами становить: 15 162,00 грн. Станом на 31.07.2025 ТОВ «ФК «ЕЙС» повідомляє, що заборгованість за кредитним договором не погашена. 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 630488730 від 23.06.2021. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 145 від 03.08.2021, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги №1 від 30.10.20234 до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. В подальшому, 08.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладено договір факторингу № 08/07/25-Е. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 08.07.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 22 162,00 грн. У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За положенням статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Матеріали справи свідчать про те, що оспорюваний кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частини першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Суд, досліджуючи кредитний договір № 630488730 від 23.06.2021 враховує, що він укладався в електронній формі шляхом накладення електронного підпису позичальника одноразовим ідентифікатором. Позивач посилається на те, що відповідачка використовувала номер мобільного телефону [NUMBER] , який особисто вказала у кредитному договорі № 630488730 від 23.06.2021, та на який їй було направлено електронне повідомлення (SMS) з одноразовим ідентифікатором, при введенні якого відповідачка підтвердила прийняття умов договору. Разом з тим матеріали справи не містять доказів, що під час укладення кредитного договору [PERSON] проходила верифікацію та що остання користувалася вищевказаним номером телефону, оскільки при оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту, інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідачка [PERSON] заперечує, що укладала вищевказаний кредитний договір та отримання нею кредитних коштів. З цього приводу 16.07.2021 відповідачка [PERSON] зверталася у відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області, що встановлено з долученої представником відповідачки відповіді відділення поліції №1 (м.Борщів) Чортківського РВП ГУНП про результати розгляду звернення [PERSON] від 30.07.2021, згідно якої в ході проведення перевірки встановлено, що жодних договорів щодо отримання позики в онлайн установах [PERSON] не укладала, а також жодних кредитних коштів на її банківські рахунки не надходило та не знімалося. Крім того, як слідує з поданих позивачем розрахунків заборгованості, [PERSON] жодного разу не здійснювала оплату по вищевказаному кредитному договору. Згідно інформації, наданої АТ «Таскомбанк» 19.09.2025 за №5783/47.7.-БТ на виконання ухвали суду про витребування доказів від 02.09.2025, встановлено, що в АТ «ТАСКОМБАНК» станом на 08.09.2025 відсутня інформація про [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), відповідно, рахунки в АТ «ТАСКОМБАНК» станом на 08.09.2025 їй не відкривались, банківська платіжна картка № [NUMBER] не видавалась. АТ «ТАСКОМБАНК» надав відому йому інформацію щодо факту зарахування коштів на банківську картку № [NUMBER] у період з 23.06.2021 по 28.06.2021 в сумі 7 000,00 гривень наступного змісту: «23.06.2021 21:28:336536 3148590, W0000094 CASH2CARD MONEYVEOC2C, VUL LEIPTSYZKA, В 23.06.2021 33 980, сума 7000,00 грн, комісія 0,00 ПК izivirtuai [NUMBER] ТС С 980 7000,00 грн». АТ «ТАСКОМБАНК» повідомив, що банківська картка № [NUMBER] є віртуальною платіжною карткою, яка існує тільки в цифровій формі, без фізичного носія та оформлена в АТ «ТАСКОМБАНК» на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за банківською карткою № [NUMBER] протягом періоду з 23.06.2021 20:43 год. по 24.06.2021 21.35 год. Беручи до уваги наведене та дослідивши кредитний договір № 630488730 від 23.06.2021, суд встановив, що договір не підписаний [PERSON] . Проаналізувавши в сукупності докази, суд вважає, що позивачем не доведено отримання відповідачкою кредитних коштів за вказаним договором, оскільки доказів того, що одноразовий ідентифікатор MNV2E5E6 був відправлений на належний їй номер телефону, і відповідачка підписала договір одноразовим ідентифікатором, матеріали справи не містять. Матеріали справи не містять і доказів того, що кредитодавцем виконані умови кредитного договору та надано саме позичальнику [PERSON] кредит, оскільки платіжна картка, на яку перераховані кошти, належить іншій особі, що стверджено у наданій інформації банком «АТ «Таскомбанк». Таким чином, виходячи із вищевказаних положень та встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір № 630488730 від 23.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] не укладався, а тому взаємні права і обов`язки у сторін не виникали й відповідно [PERSON] не є зобов`язаною особою перед ТОВ "Фінансова компанія «Ейс" за цим кредитним договором, відтак позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. Доводи ТОВ "Фінансова компанія «Ейс" про те, що спірний кредитний договір був укладений [PERSON] та підписано електронним підписом позичальника, суд відхиляє, оскільки матеріалами справи вказане не підтверджено та категорично заперечується відповідачкою, факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов зазначеного договору, а також фактичного користування відповідачкою кредитними коштами, позивачем також не доведено. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed