Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в інтересах якого діє представник адвокат Усенко М.І., звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 25.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 102494233, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені договором. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п. 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п. 2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти зареєстрованої відповідачем в особистому кабінеті та визначеної в кредитному договорі. Таким чином, кредитодавець умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі, визначеній кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору № 102494233 від 25.03.2024 року) відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісія і проценти за користування кредитом у строк встановлений кредитним договором. 29.07.2024 року між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №110-МЛ/Т від 29.07.2024 року, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, та у відповідності до статті 512 Цивільного кодексу України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників, зокрема з правом вимоги і за кредитним договором № 102494233 від 25.03.2024 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до виписки з особового рахунка [PERSON] сума заборгованості відповідача становить 22260,00 грн., з яки: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків 14910,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією 350,00 грн. Позивачем відповідачу надсилалась письмова претензія про погашення кредитної заборгованості вих. № 23776204/6078 від 12.08.2025 року, однак вона залишилася без виконання. Таким чином, [PERSON] має перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» непогашену заборгованість за кредитним договором № 102494233 від 25.03.2024 року в загальному розмірі 22260,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 30.09.2025 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 28.11.2025 року представник позивача звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , отримавши 24.10.2025 року копію ухвали про відкриття провадження, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, не скористався своїм правом на подання відзиву. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та клопотання про відкладення розгляду справи, або будь-яких інших клопотань до суду не подавав, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 280 ЦПК України. За умовами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого. Судом встановлено, що 25.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 102494233, відповідно до умов якого кредитодавцем позичальнику надано кредит на умовах строковості, зворотності, платності у розмірі 7000,00 грн. на строк 120 днів, який складається із пільгового та поточного періодів (пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 24.04.2024 року; поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 23.07.2024 року), зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 350,00 грн., яка нараховується за ставкою 5,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту, та зі сплатою відсотків за користування кредитом протягом пільгового періоду в розмірі 420,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,20 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування протягом пільгового періоду, а також зі сплатою відсотків за користування кредитом протягом поточного періоду в розмірі 14490,00 грн., які нараховуються стандартною процентною ставкою 2,30 % від фактичного залишку за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 102494233 від 25.03.2024 року сторони погодили графік платежів, реальну річну процентну ставку та загальну вартість кредиту. Згідно з додатком № 2 до договору про споживчий кредит № 102494233 від 25.03.2024 року, відповідач [PERSON] зазначив інформацію про себе, дані офіційних документів, номер платіжної картки, бажану суму кредиту, строк кредитування, а також підтвердив достовірність наданої інформації та чинність заявлених офіційних документів. Відповідно до додатку № 3 до договору про споживчий кредит № 102494233 від 25.03.2024 року відповідач [PERSON] вказав додаткові контактні дані щодо номеру телефону. Договір та додатки до нього підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджується довідкою ТОВ «Мілоан» від 14.10.2024 року. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 7000,00 грн. шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача, вказану ним при заповненні заяви на отримання кредиту, про що свідчить платіжне доручення № 85587021 від 25.03.2024 року. Надання кредиту, нарахування комісії за надання кредиту, нарахування відсотків, штрафів та списання кредиту відображено у відомості про щоденні нарахування та погашення. 29.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги 110-МЛ/Т від 29.07.2024 року, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, та позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 110-МЛ/Т від 29.07.2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №102494233 від 25.03.2024 року у загальній сумі 22260,00 грн. Відповідно до виписки з особового рахунка [PERSON] сума заборгованості відповідача становить 22260,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 7000,00 грн.; прострочена заборгованість за відсотками 14910,00 грн.; заборгованість за комісіями 350,00 грн. 12.08.2025 року за вих. № 23776204/6078 позивачем на адресу відповідача надсилалась письмова претензія про наявність заборгованості за кредитним договором та зобов`язання її погашення. Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами пов`язані з виконанням умов кредитного договору, вирішуючи які, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Положенням ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( ст. 11 Закону України «про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняти пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до умов ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч. ч.1, 3 ст. 509 ЦК України). Відповідно до статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно з умовами договору [PERSON] зобов`язувався повернути отримані кошти, сплатити проценти за їх користування та комісію в повному обсязі у строки і на умовах, передбаченими договором та графіком платежів. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого зобов`язання та не повернув наданий йому кредит в строки та на умовах, передбаченими договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. (ст. 516 ЦК України). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст.. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача належить стягнути на користь позивача, понесені ним та документально підтверджені, судові витрати на сплату судового збору за подання до суду позовної заяви в електронній формі через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» в сумі 2422,40 грн. Відповідно до\~п.\~ 1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК Україниінші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у\~разі задоволення позову на відповідача. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року; акт № Д/1987 наданих послуг від 20.08.2025 року; детальний опис наданих послуг до акту № д/1987 від 20.08.2025 року за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, відповідно до яких вартість послуг становить 8000,00 грн. Визначаючи розмір\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу,\~які поніс\~позивач,\~суд,\~врахувавши обсяг\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг),\~ціну позову,\~значення справи\~для сторін,\~з урахуванням\~вимог розумності\~та справедливості,\~враховуючи,\~що позови\~даної категорії\~є масовими\~та не\~є складними\~за своєю\~суттю для\~підготовки,\~а також\~те,\~що заявлені\~представником позивача\~витрати у\~сумі 8000,00\~грн.\~є неспівмірними\~із складністю\~цієї справи, дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved