Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

24.07.2025 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. Квартира [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 травня 2002 року Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням, належить [PERSON] та її матері [PERSON] по 1/3 частці кожній, а інша 1/3 частка квартири на підставі цього ж правовстановлюючого документу належала бабусі заявниці [PERSON] , яка померла [INFO] .\~ Право власності на 1/3 частку квартири, що належала бабусі, в порядку спадкування було переоформлено на [PERSON] . [PERSON] вирішила зареєструвати в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належну їй 1/3 частку у праві спільної часткової власності на згадану вище квартиру, тому звернулася до ЦНАП виконавчого комітету Нікопольської міської ради. Але, переглянувши надані документи, працівник ЦНАП повідомила, що державний реєстратор не зможе зареєструвати право власності за заявницею, оскільки в паспорті громадянина України її ім`я записано « [PERSON] », а в правовстановлюючому документі на квартиру її ім`я записано « [PERSON] ». В довідці КП «НРБТІ» ДОР № 44 від 24.01.2025 року її ім`я, як власника 1/3 частки квартири, також записано як « [PERSON] ». На підставі викладеного вище, [PERSON] просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 травня 2002 року Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням на ім`я [PERSON] . Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.08.2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами окремого позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.23). Сторони в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи наявна заява [PERSON] про проведення судового засідання без її участі, на заявлених вимогах наполягає (а.с.14). 21.11.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника виконавчого комітету Нікопольської міської ради Волошенюка М.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, рішення просить прийняти згідно вимог чинного законодавства (а.с.25-26). Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Як встановлено судом, згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.04.2002 року Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням, квартира [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] порівно (а.с.5). Заявниця змінили дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] при реєстрації шлюбу з [PERSON] (а.с.11). Згодом вона вдруге вийшла заміж за громадянина Польщі [PERSON] , та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується скороченим актовим записом про шлюб серії [NUMBER] (додано нотаріально завірений переклад з польської на українську мову) (а.с.12-13). [PERSON] є матір`ю заявниці, про що свідчить повторно видне свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] є бабусею заявниці по лінії матері. [INFO] вона померла. Право власності на 1/3 частку спільної часткової власності у згаданій вище квартирі, яка належала [PERSON] , в порядку спадкування було переоформлено на дочку спадкодавця, тобто [PERSON] , якій державний нотаріус Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Чубенко І.С. видала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01 квітня 2011 року за реєстровим № 1-537 (а.с.8). 1/3 частка квартири, що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та 1/3 частка квартири, що належить їй згідно Свідоцтва про право власності на житло від 10 травня 2002 року, були внесені до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав від 05.06.2025 року за № 430119527 та № 430117415 (а.с.6,9). [PERSON] також вирішила зареєструвати в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належну їй частку згаданої вище квартири, у зв`язку з чим звернулась до Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Нікопольської міської ради. Але їй було повідомлено, що реєстрацію неможливо провести, оскільки в паспорті громадянина України її ім`я записано « [PERSON] », а в правовстановлюючому документі на квартиру її ім`я записано « [PERSON] ». Крім того, в довідці КП «НРБТІ» ДОР № 44 від 24.01.2025 року щодо підтвердження права власності, ім`я заявниці, як власника 1/3 частки квартири [ADDRESS] також записано як « [PERSON] » (а.с.7). Предметом розгляду вказаної заяви є встановлення факту належності [PERSON] Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 травня 2002 року Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням на ім`я [PERSON] . Частиною 2\~п.5\~ст.293\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.1 п.6 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК України). Згідно листа Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належності громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У суду не викликає сумніву той факт, що Свідоцтво про право власності на житло, видане 10.04.2002 року Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням, належить [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтверджується наданими суду письмовими доказами, а саме, копіями паспорту громадянина України, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, а розбіжність в написанні імені заявниці виникла при різному перекладі її ім`я з російської на українську мову. Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Відповідно до п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» (далі Постанова)\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19). Згідно згаданої вище Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до п.12 цієї Постанови, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З урахуванням наведеного, вимоги [PERSON] за загальним правилом можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою\~6\~розділу\~IV ЦПК України. Аналізуючи надані заявником та досліджені в судовому засіданні письмові докази суд вважає, що юридичний факт, який вона просить встановити, знайшов своє підтвердження, та його об`єктивність не викликає сумніву у суду. А тому, враховуючи зазначені вище обставини та положення діючого законодавства, приймаючи до уваги, що встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, необхідне для реєстрації її права власності державним реєстратором речових прав на нерухоме майно, і в іншому порядку вирішити дане питання вона не має можливості, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] \~\~є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved