Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Кінаш М.А., звернувся в суд з даним позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за ним, [PERSON] , право власності на спадкове майно, а саме, на 1/6 частину житлового будинку, загальною площею 177,2 кв.м та на 1/6 частину господарської будівлі, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що він разом із сестрою [PERSON] та батьками [PERSON] , [PERSON] проживали у будинковолодінні по [ADDRESS] . За час шлюбу батьками був побудований житловий будинок у [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право власності від 14.11.1997, а господарська будівля будувалася ними з травня 1999 року по листопад 2000 року, який став належати їм на праві спільної сумісної власності. Згідно правовстановлюючих документів забудовником вважався батько. Господарська будівля була введена батьком в експлуатацію у 2015 році. [INFO] померла його мати. На час смерті матері він із сестрою були неповнолітніми, залишилися проживати разом із батьком. Відтак, вони є спадкоємцями за законом в рівних частках належної матері половини житлового будинку із господарськими будівлями. Тобто, у зв`язку з тим, що він постійно проживав у житловому будинку по [ADDRESS] , до нього фактично перейшла спадщина у вигляді 1/3 спадкового майна матері або 1/6 частини будинковолодіння, що в [ADDRESS] . В подальшому, у зв`язку з повторним одруженням батька, спільне проживання стало неможливим і він змушений був проживати в іншому місці. [INFO] його батько помер та в будинковолодінні, частина якого є його спадковим майном, залишилася проживати його друга дружина [PERSON] . Зазначає, що 1/6 частина згаданого вище будинковолодіння на підставі рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 27.12.2016 було визнано в порядку спадкування за його сестрою, [PERSON] . Так, рішенням суду було встановлено, що за час шлюбу їхні померлі батьки набули у власність житловий будинок, що знаходиться за адресою в [ADDRESS] , який належав його батькові згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 14.11.1997, та являється спільною власністю подружжя разом із господарською будівлею, яка була побудована ними протягом 1999 2000 років і введена в експлуатацію у 2015 році. Одночасно судом, під час розгляду справи, було встановлено факт проживання його та його сестри разом із матір`ю на момент смерті останньої. Таким чином, він, як неповнолітній син [PERSON] , який на момент її смерті проживав разом із нею, вважається спадкоємцем, що прийняв спадщину. Зважаючи на викладене, просить позовні вимоги задовольнити. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді\~Бучацького районного\~суду\~Тернопільської\~області\~від 29\~травня 2025\~року відкрито\~провадження\~у\~даній справі та призначено\~ справу до\~підготовчого судового\~засідання у порядку загального позовного провадження. \~ \~ \~ \~16\~жовтня 2025\~року ухвалою\~суду закритопідготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Представник позивача, адвокат Кінаш М.А., в судовому засіданні позов підтримала та просила такий задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Згідно направленої на електронну адресу суду заяви від 12.06.2025 [PERSON] просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає та щодо їх задоволення не заперечує. Заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши зібранні по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2\~статті 15 Цивільного кодексу України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 23 січня 2018 року, [PERSON] народився [INFO] в м.Бучач Бучацького району Тернопільської області, його батьками зазначені: батько [PERSON] , мати [PERSON] . За даними Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 6113 1335928 2018 від 14.02.2018, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 01 квітня 2005 року. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6102051602015 від 30.11.2015 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 6121210100:02:001:0408, яка розташована по [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] (індексний номер 48745210) від 01.12.2015 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 48745315 від 01.12.2015, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 177,2 кв.м на праві приватної власності належить [PERSON] . Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 100726209 від 18.10.2017 слідує, що житловий будинк з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 177,2 кв.м, який розташований за адресою по [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності з розміром частки 1/6 належить [PERSON] на підставі рішення Бучацького районного суду Тернопільської області № 595/1019/16-ц від 27.12.2016, з розміром частки 1/1 належить [PERSON] . Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 008320 від 06 лютого 2006 року, [PERSON] , на підставі рішення 24 сесії 4 скликання Бучацької міської ради від 17.11.2005 № 1071, є власником земельної ділянки площею 0,615 га, яка розташована по [ADDRESS] . На замовлення [PERSON] 21 жовтня 2015 року ФОП [PERSON] виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться за адресою по [ADDRESS] (реєстровий номер 102/15, інвентаризаційна справа № 158). Як вбачається з декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 24.11.2015 №ТП190153281791, господарська будівля була побудована протягом травня 1999 - листопада 2000 років, а введена в експлуатацію [PERSON] у 2015 році. За даними лікарського свідоцтва про смерть № 1/712, виданого КНП «Тернопільське обласне патологоанатомічне бюро» Тернопільської обласної ради 18.09.2024, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у КНП «Бучацька МЛ» БМР. Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2016 року (справа № 595/1019/16-ц) ухвалено визнати за [PERSON] право власності на 1/6 (одну шосту) частину житлового будинку, загальною площею 177,2 кв. м, та на 1/6 (одну шосту) частину господарської будівлі, які знаходяться в [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 10 січня 2017 року. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зроблено висновки про те, що: «преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі - для суду під час розгляду інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає потреби встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть судової преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення у справі, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено судом ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що піддано аналізові в мотивувальній частині судового акта». Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17 (провадження № 61-19719св19), згідно з якими преюдиційні факти - це такі факти, що встановлені рішенням чи вироком суду, які набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Так, рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 грудня 2016 року (справа № 595/1019/16-ц) поміж іншого встановлено таке: «Таким чином,\~частка відповідача\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~у спільній\~сумісній власності\~на будинок\~з надвірною\~будівлею становить\~по \~частині. \~ \~ \~ \~ [INFO] померла [PERSON] .\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у виді\~ частини житлового будинку з надвірною будівлею, що знаходиться у [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю на праві спільної сумісної власності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Після смерті спадкодавця спадщина відкрилася за законом. Спадкоємцями за законом першої черги, які проживали в будинку і фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, були чоловік спадкодавця [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON] , які\~проживали\~ в спірному\~\~ житловому\~\~ будинку\~\~ по\~\~\~ [ADDRESS] ». Відтак, рішенням Бучацького районного суду від 27 грудня 2016 року (справа № 595/1019/16-ц) встановлено, що [PERSON] , як спадкоємець першої черги спадкування за законом, який вступив в управління спадковим майном, після смерті [INFO] матері [PERSON] , має право на 1/6 частину спадкового майна - житлового\~будинку з господаськими будівлями та спорудами, яке розташоване за\~адресою [ADDRESS] і вказані обставини суд враховує при прийнятті рішення у даній справі. Стаття 41 Конституції України\~встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 1\~ст. 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно\~ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальним правилом, виписаним в ч. 1\~ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на викладене, позивач має право на спадкове майно, а саме: 1/6 частину житлового будинку, загальною площею 177,2 кв.м, та господарської будівлі, які знаходяться за адресою в [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved