Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту № 73527272 від 11.08.2024. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11.08.2024 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит № 73527272 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 15200,00 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,9 % в день. В свою чергу, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення суми боргу за вищевказаним договором не виконав ні перед первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", що набуло право вимоги за договором кредиту № 73527272 на підставі договору факторингу за № 26/06/25 від 26.06.2025. Таким чином, у результаті невиконання відповідачем умов кредитного договору у відповідача перед ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" утворилась заборгованість у сумі 15200,00 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за договором та понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. Ухвалою від 10.09.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, одночасно витребувано у АТ КБ "ПриватБанк" інформацію щодо емітування на ім`я відповідача платіжної картки, виписку по картковому рахунку. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 14.10.2025 на виконання ухвали суду від 10.09.2025 АТ КБ "ПриватБанк" надано суду витребувану інформацію. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Судом встановлено, що 11.08.2024 [PERSON] уклав з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" договір позики № 73527272, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15200,00 грн на строк 30 днів (з 11.08.2024 по 09.09.2024) із фіксованою процентною ставкою 0,9%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". За пунктами 22 та 23 вищевказаного договору позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ, а договір укладено із використанням мобільного застосунку MyCredit, що підтверджується долученою довідкою про ідентифікацію. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора "22404", про що свідчить пункт 28 договору: "Юридичні адреси та реквізити сторін" та довідка про ідентифікацію. Згідно з Додатком №1 до договору позики № 73527272 від 11.08.2025 загальна вартість кредиту за період з 11.08.2024 по 09.09.2024 становить 19304,00 грн, з яких 15200,00 грн сума кредиту за договором, 4104,00 грн проценти за користування кредитом. 11.08.2024 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" через АТ "ТАСКОМБАНК" в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 74 від 03.08.2020 здійснило переказ коштів [PERSON] у сумі 15200,00 грн на картку [NUMBER] , що підтверджується листом від 31.07.2025 за № 230835/47.1 та випискою по рахунку від 02.10.2025 за період з 11.08.2024 14.08.2024, наданою АТ КБ "ПриватБанк" на виконання ухвали суду від 10.09.2025. Також повідомленням АТ КБ "ПриватБанк" від 02.10.2025 підтверджено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . 26.06.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" укладено договір факторингу №26/06/25, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за плату відступило позивачеві своє право грошової вимоги до боржників, в тому числі право вимоги до [PERSON] за договором позики № 73527272 від 11.08.2024. Згідно з Витягом з Реєстру боржників № 27/06/25 від 27.06.2024 та розрахунком заборгованості станом на 26.08.2025 заборгованість [PERSON] за договором позики № 73527272 від 11.08.2025 складає 15200,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими суду документами. Всупереч умовам договору, відповідач не виконав зобов`язання, відтак заборгованість ним на даний час не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним договором позики. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦК). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання, серед іншого, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, положення Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 530, ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 512 ЦК України регламентує, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України). Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин, розглянувши матеріали справи, враховуючи конкретні її обставини та те, що відповідач не виконав умови договору кредиту і не повернув борг ні позичальнику, ні позивачу, одночасно відповідачем не спростовано обставин отримання та використання ним кредитних коштів і розміру заборгованості, зазначеного в наданому позивачем розрахунку, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" слід задовольнити та стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 73527272 від 11.08.2025 в розмірі 15200,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 579938847.1 від 27.08.2025. У зв`язку з тим, що позов задоволено в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. Що стосується заявлених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн, суд зазначає таке. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Пунктом 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що дана цивільна справа є малозначною, типовою для даної категорії справ, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку без проведення судових засідань з викликом сторін. Нормами ЦПК України передбачено співмірність гонорару адвоката, тобто заявлена адвокатом ціна своїх послуг повинна відповідати складності спору та об`єму робіт, часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Гонорар адвоката має бути розумним з урахуванням витраченого адвокатом часу. Витрати мають бути обґрунтованими, документи, що підтверджують витрати, мають бути складені належним чином. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн позивачем надано Договір про надання правничої допомоги, Акт прийому-передачі наданих послуг на суму 3500,00 грн, та платіжну інструкцію на загальну суму 3500,00 грн. Дослідивши вказані докази, враховуючи об`єм та характер наданих послуг, їх складність, категорію справи, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин. Вказана сума на думку суду є об`єктивно обґрунтованою, співмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, доказів протилежного сторонами до справи не надано. Зазначені витрати були реально понесені позивачем у зв`язку із зверненням до суду за захистом свого порушеного права та є необхідними для забезпечення права на правову допомогу. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3500,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved