Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

16.09.2025 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 05.12.2015 Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №190. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з серпня 2025 року. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Сторони не планують вести подальше подружнє життя. В результаті спільних розмов позивач дійшла висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя, та зберегти нормальне бачення про сім`ю їх спільної дитини. На підставі викладеного позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу просила не змінювати прізвище. 17.09.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача та позивача, в якій зазначив, що, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, відзив не подав, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд за його відсутності не подавав. Відповідно до положень ч. 4 ст.\~223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд розглядає справу у відсутності відповідача та постановляє рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Сторони по справі з 05.12.2015 перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 05.12.2015 Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №190. Під час державної реєстрації позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.12). Сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 26.12.2018 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.13). В судовому засіданні встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали різні погляди сторін на сімейне життя, обов`язків подружжя один перед одним, сторони не проживають спільно, спільне господарство не ведуть. За змістом ч. 1 ст.\~24\~СК України та ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст.\~56\~СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст.\~112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання надалі іменуватися прізвищем [PERSON] . З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved