Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І. звернувся до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідача [PERSON] , відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором №101610835 від 04.05.2021 в сумі 34580 гривень, а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.05.2021 між фізичною особою позичальником: [PERSON] (надалі - Відповідач) та ТОВ «Мілоан», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», був укладений кредитний договір № 101610835 (надалі - Кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримав 7000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору № 101610835 від 04.05.2021) повернення кредиту та сплати комісії і процентів Відповідачем не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору. Сума заборгованості Відповідача становить 34580 грн., з них: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7000 грн., - прострочена заборгованість за сумою відсотків - 26250 грн., - прострочена заборгованість за комісією - 1330 грн. Вказав, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 справу передано для розгляду головуючій судді С.М. Лисиченко. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 06.08.2025 прийнято до розгляду та відкрите спрощене позовне провадження у цивільній справі за вказаною вище позовною заявою з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Електронним шляхом до суду представником позивача подано клопотання з проханням розглядати справу без участі представника ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», проти винесення заочного рішення не заперечує та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. 30.11.2025 електронним шляхом до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача - Лабіка Г.І., відповідно до змісту яких просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що: відсотки нараховані незаконно - поза строком кредитного договору; автоматична пролонгація договором не передбачена; строк кредиту - 30 днів; сума, яка могла бути предметом стягнення, - 13 850 грн після завершення строку; позивач не довів право вимоги; не надано первинних бухгалтерських документів; не доведено факт надання повної суми кредиту; не надано належного розрахунку заборгованості; позов ґрунтується на припущеннях, а не на доказах. Згідно із ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу по суті на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (Кредитодавець або Товариство) та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір про споживчий кредит №101610835, згідно умов якого Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальних зобов`язусться повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надания кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Тином кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 7000.00 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 04.05.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 03.06.2021. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 6580.00 грн. в грошовому виразі та 341.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 13580.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Комісія за надання кредиту: 1330.00 гри., яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 5250.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього Договору. Згідно з п.2.1 Договору, кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Цей договір, заява на отримання кредиту №101610835 від 04.05.2021, Графік платежів за Договором про споживчий кредит №101610835 від 04.05.2021, що є Додатком №1 до Договору про споживчий кредит №101610835 від 04.05.2021, паспорт споживчого кредиту №101610835, що є Додатком №2 до Договору про споживчий кредит №101610835 від 04.05.2021, з якими позичальник ознайомився до укладення Договору та до яких позичальник приєднався, підписавши Договір, складають єдиний кредитний договір. Відповідно до даних, які містяться у довідці про ідентифікацію, [PERSON] , з яким укладено договір про споживчий кредит №101610835 від 04.05.2021, ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор F20054, час відправки ідентифікатора позичальнику 04.05.2021 19:24, номер телефону [NUMBER] . Згідно з даними, які містяться у платіжному дорученні 27334337 від 04.05.2021, ТОВ «Мілоан» перерахувало 7000,00 гривень на картку [PERSON] , з призначенням платежу: кошти згідно договору 101610835. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. 19 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №75-МЛ/Т, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №101610835 від 04.05.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №75-МЛ/Т від 19.08.2021, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до боржника з порядковим номером 819, ІПН [NUMBER], [PERSON] , [INFO] , номер кредитного договору №101610835 від 04.05.2021, залишок по тілу кредиту 7000 гривень, залишок по відсотках 26250 гривень, залишок по комісії 1330 гривень, загальна сума заборгованості 34580 гривень. Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимогами цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» перейшло право кредитора за кредитним договором №101610835 від 04.05.2021 підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Судом встановлено, оскільки не спростовано сторонами, відповідач, після заміни кредитора, не вчиняв дій щодо погашення заборгованості за кредитним договором №101610835 від 04.05.2021 в розмірі 34580 гривень. Згідно з даними, які містяться у відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 101610835, виписці з особового рахунку за кредитним договором №101610835 від 04.05.2021, станом на 23.06.2025 заборгованість відповідача становить 34580 гривень, з яких: 7000,00 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 26250,00 гривень - прострочена заборгованість за сумою відсотків, 1330,00 гривень - прострочена заборгованість за комісією. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення кредиту. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, частинами 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. За змістом частин першої четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За загальним правилом, належними та допустимими доказами на підтвердження обставини видачі кредитних коштів позичальнику є первинні бухгалтерські документи про видачу готівки або перерахування коштів. Так, у постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі № 274/7221/19 (провадження № 61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Крім того, у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 654/4006/14-ц (провадження № 61-2247св18), від 30 червня 2020 року в справі № 554/12083/15 (провадження № 61-2049св19) та від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21) суд касаційної інстанції виснував про те, що виписки із банківських рахунків також можуть бути належними і допустимими доказами надання кредитних коштів позичальнику. Зі змісту укладеного 04 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (Кредитодавець або Товариство) та [PERSON] (Позичальник) Договору про споживчий кредит №101610835 вбачається, що за змістом пункту 2.1 кредитного договору кошти надаються позичальнику шляхом їх переказу на картковий рахунок. Суд зауважує, що факт підписання відповідачем кредитного договору не свідчить про отримання ним коштів у кредит, які згідно з умовами договору мали бути перераховані на картковий рахунок. У контексті справи, що розглядається, первинними документами на підтвердження обставин, викладених у позові, можуть бути платіжне доручення про перерахування коштів, проведене та виконане банківською установою, або виписка з поточного банківського рахунку ТОВ «Мілоан», з якого відповідачу мало б бути перераховано 7000,00 грн кредитних коштів. Натомість до позовної заяви долучено лише копію платіжного доручення №27334337 від 04.05.2021, підписаного представником ТОВ «Мілоан» та скріплене його печаткою, про нібито перерахування коштів на картку [NUMBER] отримувача [PERSON] , який не містить відомостей про фактичне проведення фінансовою установою відповідного платежу. Крім того, суд вбачає, що підписані відповідачем документи не містять жодної інформації про номер картки, на яку за умовами договору мають бути перераховані кредитні кошти. Отже, позивач, який є правонаступником ТОВ «Мілоан», не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів на підтвердження перерахування ТОВ «Мілоан» кредитних коштів на картковий рахунок відповідача. Суд зазначає, що шаблон платіжного доручення за загальним правилом є документом інформаційного характеру, який покликаний підтверджувати певні обставини чи факти. Водночас зміст викладеної у платіжному дорученні (якщо вона не формується на підставі відомостей державного реєстру) зазвичай залежить від волевиявлення однієї особи (в даному випадку ТОВ «Мілоан»). Оскільки кредитор, як зацікавлена особа може зазначити у платіжному дорученні будь-які відомості щодо обставин виконання кредитного договору і відповідач на це вплинути жодним чином не в змозі, то суд не може розцінити надане позивачем платіжне доручення як об`єктивний, належний та допустимий доказ на підтвердження факту переказу позичальнику кредитних коштів. Наданий суду розрахунок заборгованості ТОВ «Мілоан» є відомістю про щоденні нарахування та погашення та не є первинним бухгалтерським документом, а тому сам по собі не підтверджує факт надання кредиту. Виписка з особового рахунка за кредитним договором складена генеральним директором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Хробак М.Р. також не є первинним бухгалтерським документом. Позивач своїм правом на подання до суду клопотання про витребування доказів (виписки з банківського рахунку відповідача) не скористався, розпорядився наданими йому процесуальними правами на власний розсуд шляхом надання тих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, які він уважав за потрібне. За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З огляду на викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо розподілу судових витрат. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується матеріалами справи та просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати на відповідача не покладаються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed