Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У вересні 2025 року Орган опіки та піклування виконавчого органу Фастівської міської ради (далі по тексту позивач) звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту відповідач), третя особа: [PERSON] , в якому просив позбавити батьківських прав відповідача відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на користь третьої особи аліменти на утримання дітей до досягнення їх повноліття у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивовані тим, що батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також повнолітньої [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] . Мати дітей, [PERSON] померла [INFO] . 05.05.2020 року до [PERSON] застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартною у зв`язку з підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. 05.05.2020 року дітей взято на первинний облік дітей-сиріт та дітей, позбавленого батьківського піклування. Цього ж дня за заявою рідної тітки [PERSON] чотирьох дітей тимчасово влаштовано в її родину. [PERSON] у подальшому призначено опікуном дітей. Третя особа належним чином виконувала обов`язки опікуна. Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.10.2020 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. У травні 2025 року до служби у справах дітей звернувся відповідач з повідомленням про своє звільнення та з`ясування питання щодо позбавлення його батьківських прав щодо дітей, звернення щодо повернення дітей від [PERSON] не надходило. Відповідач на даний час проживає зі старшою донькою [PERSON] , її дітьми та співмешканцем. Проте, у відношенні інших трьох дітей [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків, яку пояснює матеріальними та фінансовими труднощами, хоча вказує, що любить своїх дітей. Проте, діти з ним не спілкуються та не зустрічаються. На думку позивача, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тому має бути позбавлений батьківських прав. У судове засідання представник не з`явилася подала до суду заяву про продовження розгляду справи у її відсутність. В судовому засіданні яке відбулося 05.11.2025 року вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В судовому засіданні 05.11.2025 року позовні вимоги не визнав, зазначав що в нього скрутне матеріальне становище, на даний час хворіє та проходить обстеження. Він спілкується зі своїми дочками, зі старшою донькою [PERSON] та її сім`єю на даний час проживає. Як зазначила в судовому засіданні донька [PERSON] , яка супроводжувала відповідача, останній переніс інсульт, має проблеми із здоров`ям, на даний час проходить обстеження у лікарів, він не може висловити думку, забуває слова. Також зазначила, що сестри потай від опікуна приходять до батька та спілкуються з ним, інколи батько їм телефонує. Третя особа у судове засідання не з`явилася, в судовому засіданні 05.11.2025 року позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. \~Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 1 та ч. 3 ст. 211 ЦК України). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою суду від 05.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її судовий розгляд. Суд, заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні 05.11.2025 та неповнолітніх дітей в судовому засіданні 17.11.2025, дослідивши документи, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Наказами служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 05.05.2020 року, взято на первинний облік [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як дітей, які залишились без батьківського піклування. Як вбачається із даних наказів, мати дітей [PERSON] померла, а до батька [PERSON] на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.05.2020 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Рішеннями Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 07.09.2020 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , встановлено статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13.10.2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Рішеннями Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 09.11.2020 року, встановлено опіку над дітьми, позбавлених батьківського піклування, над [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також піклування над [PERSON] , [INFO] , а їх опікуном/піклувальником призначено [PERSON] . Рішенням Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 04.01.2021 року, надано повну цивільну дієздатність неповнолітній [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона народила хлопчика [PERSON] , [INFO] , припинено піклування над [PERSON] та звільнено [PERSON] від обов`язків піклувальника. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на даний час проживають разом з опікуном [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживають також діти опікуна: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 03.03.2025 року [PERSON] умовно-достроково звільнено від відбування покарання, про що видано довідку про звільнення серії ЖИТ №28584. Як вказував представник позивача та не заперечував відповідач, у травні 2025 року [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей та сім`ї з питанням, чи не позбавлений він батьківських прав. Згідно пояснень [PERSON] від 22.07.2025 року, наданих начальнику Служби у справах сітей та сім`ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради, він звільнився з місць позбавлення волі у березні 2025 року та у травні 2025 року звернувся до служби з питанням, чи не позбавлений він батьківських прав. Старша донька [PERSON] має власних трьох дітей і проживає разом з ним. Молодші діти проживають у с. Веприк з опікуном [PERSON] .. [PERSON] вказує, що любить своїх дітей, але не може дати своїм дітям те що в них зараз є, оскільки його матеріальне становище є складним: будинок, у якому він проживає, в аварійному стані та потребує ремонту, наявні борги з світло. Його пенсія становить 3\~000,00 грн., але працювати фізично він не може. [PERSON] хоче та буде спілкуватись за дітьми, якщо вони захочуть. Як вказується у листі до комітету самоорганізації населення мікрорайону Потіївка Фастівської міської територіальної громади (лист № 8 від 17.07.2025 року), [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом ним проживає його старша донька [PERSON] зі своїми трьома малолітніми дітьми та співмешканцем. Негативних проявів у його поведінці не спостерігалось, скарг та зауважень від сусідів не надходило. Пенсіонер, постійного місця роботи не має. У відношенні до своїх дітей своїх батьківських обов`язків не проявляє, з доньками не спілкується. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] батька за місцем проживання не відвідують. Згідно пояснень [PERSON] , наданих 15.07.2025 року начальнику Служби у справах сітей та сім`ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради, [PERSON] після звільнення з місця позбавлення волі, жодного разу не зателефонував їй та не приїздив до своїх дітей. Про його повернення вона дізналась від дітей. Будь-яку допомогу неповнолітнім дітям [PERSON] не надавав, здоров`ям, навчанням, фінансовим забезпеченням доньок не цікавився. [PERSON] не заперечує проти спілкування дітей з батьком. Підгорна [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у поясненнях, наданих 15.07.2025 року начальнику Служби у справах сітей та сім`ї Виконавчого комітету Фастівської міської ради, вказували, що про повернення батька з місць позбавлення волі вони дізнались від старшої сестри [PERSON] . Мар`яні тато зателефонував вперше на день народження [INFO] і усно її привітав. Як вказали діти, вони батька не бачили, він не приїздив до них, не цікавився та не допомагав матеріально. Діти з ним спілкуватись не бажають. Крім того, суду надано висновок Органу опіки та піклування виконавчого органу Фастівської міської ради про те, що рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] ,відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є таким, що відповідає інтересам дітей. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно\~з ч. 1\~ст.\~152\~СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 та п. 4 ч. 1\~ст. 164 Сімейного кодексу України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; є хронічними алкоголіками або наркоманами. Згідно до\~ст. 165 Сімейного кодексу України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В даній ситуації суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод( далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі"Савіни проти України", пункт 49 рішення у справі"Хант проти України"). Водночас представник позивача в судовому засіданні не обгрунтувала, яким чином позбавлення батьківських прав відповідача змінить існуючу ситуацію і сприятиме захисту інтересів трьох дітей. Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, та вважає, що позбавляти батьківських прав відповідача відносно дітей є недоцільним. При цьому, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року N 3477-IVсуди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права і особливості даної ситуації свідчать про необхідність врахування наведених міжнародних стандартів, які знаходяться у тісному взаємозв`язку із національним правовим регулювання описуваних правовідносин. Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Важливим є те, що виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної "поваги" до приватного та сімейного життя. (див. пункт 78 рішення Європейського Суду у справі "Мамчур проти України"). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України"). Застосування вказаних принципів в даній справі: чи здійснювалось втручання "згідно із законом". Досліджуючи питання чи "передбачено втручання у право відповідача "законом" Суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК (статті 164-167). Суд наголошує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що "основні інтереси дитини" є надзвичайно важливими. Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад пункт 100 згадуваного вище рішення у справі "Мамчур проти України"). Отже, повертаючись до обставин даної справи судом встановлено, що відповідачу в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), що зазначено в позовній заяві. Крім того, оцінюючи процес вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідача, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтується відповідна вимога на достатній доказовій базі і чи мали заінтересовані сторони, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (наприклад див. пункт 51 згадуваного раніше рішення Європейського Суду у справі "Савіни проти України"). Далі продовжуючи аналіз необхідності позбавлення відповідача батьківських прав для суду є важливим питання, яким чином така юридична процедура (мається на увазі позбавлення батьківських прав) змінить існуючу ситуація в бік покращення "положення дітей" та сприятиме реалізації їх інтересів. Відповідач у судовому засіданні вказував, що бажає спілкуватись з дітьми. Також у судовому засіданні було заслухано дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які за своїм віком усвідомлюють події, що відбуваються. Діти зазначили, що коли вони проживали з мамою і батьком, останній до них добре ставився, не ображав їх та піклувався про них. Вони нещодавно приїздили до батька за місцем його проживання до сестри [PERSON] , спілкувались з ним, пили чай. Батько матеріально їм не допомагає, але телефонує інколи. Діти вказали, що бажають і надалі спілкуватись з батьком. Проте, на запитання суду, чи хочуть вони, щоб їх батька позбавили батьківських прав зазначили, що мабуть так, адже тітка ( [PERSON] ) зможе дати їм більше. Судом також враховано, що дійсно відповідач на даний час матеріально дітям не допомагає та фактично не виконує свого обов`язку щодо їх утримання, проте, ця обставина сама по собі не є підставою для позбавлення його батьківських прав, адже дітьми він цікавиться, спілкується з ними та бажає і надалі підтримувати з ними зв`язок. Таким чином твердження, що він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків є недоречним. До того ж, у ситуації що склалась, враховуючи умовно-дострокове звільнення відповідача з місця позбавлення волі, його вік (63 роки), суд допускає існуючі фінансові труднощі та проблеми у працевлаштуванні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Таким чином, в даній конкретній ситуації, суд співставляючи інтереси окремих осіб в право яких здійснюється втручання (відповідача), враховуючи суспільні інтереси та інтереси дітей, суд знаходить, що не позбавлення батьківських прав відповідача буде кращим заходом для дітей ніж зворотне, оскільки позбавлення батьківських прав не вплине ні на обставини щодо виховання і розвитку дітей, не створює додаткових умов щодо їх безпечного виховання, захисту їх здоров`я, не сприяє захисту їх прав взагалі, а не вжиття такої процедури створює умови для дітей і батьків для належного спілкування і розвитку дітей, особливо в тій ситуації, це створить умови для додаткових гарантій для дітей навіть матеріального характеру. Беручи до уваги всі наведені вище міркування, суд доходить висновку, що, незважаючи на доводи позивача, якими він обґрунтовує доцільність позбавлення батьківських прав, ці аргументи не є достатніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя відповідача, у зв`язку із чим в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні вимог про позбавлення відповідача батьківських прав, у задоволенні вимог про стягнення аліментів слід також відмовити, оскільки, у рамках даної справи, зазначена вимога є похідною згідно норм ч. 3 ст. 166 СК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed