Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22 жовтня 2025 року були задоволені позовні вимоги ТОВ «Іннова-Нова» були задоволені та [PERSON] на користь ТОВ «Іннова-Нова» була стягнута заборгованість за договором надання грошових коштів у позику № 2654340124 від 08 січня 2024 року у сумі 5 200 грн 00 коп, а також понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп, всього 7 622 грн 40 коп (а.с. 116-118) Копія вказаного рішення суду була направлена позивачу 30 жовтня 2025 року. 30 жовтня 2025 року ТОВ «Іннова-Нова» звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, оскільки судом при ухваленні 22 жовтня 2025 року рішення не було вирішено питання про стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Іннова-Нова» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн 00 коп (а.с. 123-124). Представник позивача ТОВ «Іннова-Нова» в судове засідання не з`явився. У своїй заяві про ухвалення додаткового рішення у справі ТОВ «Іннова-Нова» зазначило про розгляд справи без участі його представника (а.с.124) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в той час як належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, надав заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без його участі. Крім того [PERSON] до суду були надані заперечення, у яких [PERSON] зазначив, що прохає відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, або у разі визнання часткової обґрунтованості, зменшити їх розмір до розумного рівня, виходячи з принципу справедливості та співмірності, посилаючись на те, що витрати ТОВ «Іннова-Нова» на професійну правничу допомогу не підтверджені належними доказами, а їх розмір є необгрунтованим і завищеним (а.с. 142-144). Суд, дослідивши надані докази, приходить висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає частковому задоволенню. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. ТОВ «Іннова-Нова» прохає стягнути з відповідача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн 00 коп. При зазначенні у позовній заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи ТОВ «Іннова-Нова» зазначило, що вказані витрати складаються із судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн 00 коп. На підтвердження витрат, понесених позивачем за надання ТОВ «Іннова-Нова» адвокатом Андрущенком М.В. професійної правничої допомоги суду надані: договір № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06 травня 2025 року (а.с.125-127), акт № 3303807132 приймання-передачі наданих послуг до договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06 травня 2025 року (а.с.128), заявка № 3303807132 про надання послуг від 25 травня 2025 року (а.с.128 зв.) свідоцтво про право на заняття адвокатом Андрущенком М.В. адвокатською діяльністю серії ДН № 6216 (а.с.132), ордер про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06 травня 2025 року(а.с. 132 зв.); платіжна інструкція № 36 від 30 жовтня 2025 року про оплату послуг згідно заявки № 3303807132 про надання послуг від 25 травня 2025 року відповідно до договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06 травня 2025 року у розмірі 5 000 грн 00 коп (а.с.133). Частиною 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейський суд з прав людини 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial