Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - позивач, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного акціонерного товариства «Українська страхова група» (далі - третя особа, ПрАТ «Українська страхова група»), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 36 005,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 квітня 2017 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 115925, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб Mercedes-Benz GLE 250D, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 21 серпня 2017 року у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Honda Civic», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Mercedes-Benz GLE 250D, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Вина відповідача [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2017 року. Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 36 005, 00 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 22 серпня 2017 року та страхового акту № UA2017082100026/L01/01 від 18 вересня 2017 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжними дорученнями № 5963 від 19 вересня 2017 року. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «Українська страхова група» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5905326. Однак, ПрАТ «Українська страхова група» відмовила у здійсненні страхового відшкодування на підставі пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки Mercedes-Benz GLE 250D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21 серпня 2017 року. 04 червня 2019 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про регресні вимоги щодо сплати страхового відшкодування в розмірі 36 005, 00 грн, проте з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. На підставі викладеного позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року справу за позовом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до [PERSON] , третя особа - ПрАТ «Українська страхова група», про стягнення суми страхового відшкодування передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. від 07 серпня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18 вересня 2021 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» подало до суду письмові пояснення, відповідно до яких указувала на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася 21 серпня 2017 року, у той час як із заявою про виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулась до ПрАТ «СК «Українська страхова група» лише 17 січня 2019 року, тобто з пропуском встановленого законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку, а тому ПрАТ «СК «Українська страхова група» правомірно відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року позов ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до [PERSON] , третя особа - ПрАТ «Українська страхова група» про стягнення суми страхового відшкодування - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 36 005, 00 грн та судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року скасовано та призначено справу до розгляду у порядку та за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03 жовтня 2024 року [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив суд в задоволенні позову ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» відмовити, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. На підставі розпорядження № 220 від 05 травня 2025 року справу повторно автоматично розподілено та передано для розгляду судді Печерського районного суду м. Києва Хайнацькому Є.С. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Хайнацького Є.С. від 08 травня 2025 року прийнято до свого провадження справу за позовом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до [PERSON] , третя особа - ПрАТ «Українська страхова група» про стягнення суми страхового відшкодування, та призначено судове засідання на 04 вересня 2025 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 вересня 2025 року розгляд справи відкладено на 27 листопада 2025 року. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився; в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, в якій останній просить позов задовольнити. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи. Судовим розглядом встановлено, що 21 серпня 2017 року в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, за участі автомобіля марки Mercedes-Benz GLE 250D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Honda Civic», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки Mercedes-Benz GLE 250D, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2017 року [PERSON] визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Судом також установлено, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» і [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 115925 від 12 квітня 2017 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Mercedes-Benz GLE 250D, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 21 серпня 2017 року власник автомобіля марки Mercedes-Benz GLE 250D, державний реєстраційний номер [NUMBER] із заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, яка заподіяна внаслідок дорожно-транспортної пригоди, що мала місце 21 серпня 2017 року з вини [PERSON] , який керував автомобілем марки «Honda Civic», державний реєстраційний номер [NUMBER] . Так, відповідно до страхового акту № UA2017082100026/L01/01 від 18 вересня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mercedes-Benz GLE 250D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 36 005,00 грн. За наслідками розгляду заяви власника автомобіля марки Mercedes-Benz GLE 250D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , 19 вересня 2017 року, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» перерахувало йому страхове відшкодування у загальному розмірі 36 005,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 5936 від 19 липня 2017 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська страхова група» на підставі полісу обов`язкового страхування правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5905326, позивач звернувся до ПрАТ «Українська страхова група» із заявою про відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування. ПрАТ «Українська страхова група» відмовило у здійсненні страхового відшкодування на підставі пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 04 червня 2019 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди в досудовому порядку. Дана вимога була отримана 08 липня 2019 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення, однак залишена без задоволення. Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно положень статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно пункту 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зважаючи на зазначені норми законодавства, до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» перейшло право вимоги на отримання від винної особи [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки Mercedes-Benz GLE 250D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 21 серпня 2017 року. Встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Honda Civic», державний реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Українська страхова група» згідно полісу № АК/5905326. Вбачається, що 17 січня 2019 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про стягнення заборгованості в порядку регресу. Листом від 21 травня 2019 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі підпункту 37.1.4. пункту 37.1 статті 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із неподанням впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди заяви про страхове відшкодування, за пошкодження отримані транспортним засобом марки Mercedes-Benz GLE 250D, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21 серпня 2017 року. Відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Згідно пункту 2 статті 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоду, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Зазначеної вище позиції дотримується і Верховний Суд України в постанові від 20 січня 2016 у справі 6-2808цс15. Відповідно до пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) зокрема є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37). Зазначеної вище позиції дотримується і Верховний Суд України в постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Вбачається, що 04 червня 2019 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про регресні вимоги щодо сплати страхового відшкодування в розмірі 36 005,00 грн, проте з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. Згідно положень статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по виплаті страхового відшкодування в сумі 36 005,00 грн. Згідно частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору в розмірі 1 921,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved