Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод користування земельною ділянкою. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що вона є власником будинковолодіння [ADDRESS] . Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,4645 га кадастровий номер 7124989500:04:005:0035. Власником суміжного домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON] . Домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,5041 га кадастровий номер 7124989500:04:005:0055. Приватизація земельних ділянок відбулася в один час. 04.09.2004 року були встановлені в натурі межі земельних ділянок, претензій не було, про що був складений відповідний акт від 04.09.2004 року. В подальшому відповідачем був встановлений паркан, що призвело до порушення права позивача, так як було порушено межі її земельної ділянки, що підтверджується вимірами зробленими землевпорядником ТОВ «Земресурс-Ч». Позивач просить суд усунути перешкоди користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS] , кадастровий номер 7124989500:04:005:0035, шляхом перенесення стовпів огорожі, встановлених [PERSON] паркан вглиб своєї земельної ділянки. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Пояснення сторін: В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив її задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позову. Суду пояснила, що межі земельної ділянки не змінювала, паркан встановлений відповідно до фактично користування. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області від 20.12.2024 року, у справі було відкрито провадження. Ухвалою суду від 05.02.2025 року у справі призначено судову земельно-технічну експертизу, а провадження зупинено. Ухвалою суду від 28.07.2025 року провадження у справі поновлено. Встановлені судом обставини: [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] та земельній ділянці площею 0,4645 га кадастровий номер 7124989500:04:005:0035, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 06.11.2012 року та свідоцтвом про державну реєстрацію прав від 13.11.2012 року. Власником суміжного домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,5041 га кадастровий номер 7124989500:04:005:0055 є [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 24.07.2007 року. 04.09.2004 року попередні власники вказаних домоволодінь [PERSON] та [PERSON] підписали акт узгодження меж земельних ділянок в натурі. Вказані обставини сторонами по справі не оспорюють ся. Приватизація земельних ділянок відбулася в один час. 04.09.2004 року були встановлені в натурі межі земельних ділянок, претензій не було, про що був складений відповідний акт від 04.09.2004 року. Відповідно до висновку експертів № 226/24-23 від 27.06.2025 року земельна ділянка кадастровий номер 7124989500:04:005:0035 належна [PERSON] не відповідає розмірам за фактичним користуванням ( площа збільшилася на 28 кв.м.), земельна ділянка кадастровий номер 7124989500:04:005:0055 належна [PERSON] не відповідає розмірам за фактичним користуванням ( площа збільшилася на 46 кв.м.). За геодезичними координатами фактичного користування розміри земельних ділянок за площею та відстанню між точками не відповідають правовстановлюючим документам, а також земельна ділянка позивача, [PERSON] з кадастровим номером 7124989500:04:005:0035 та земельна ділянка відповідача [PERSON] з кадастровим номером 7124989500:04:005:0055 згідно даних ДЗК не накладаються. Земельна ділянка кадастровий номер 7124989500:04:005:0035 належна [PERSON] за координатами поворотних точок, які зареєстровані в ДЗК перетинає, накладається на фактичне користування суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 7124989500:04:005:0055 належної [PERSON] , яка в свою чергу накладається на суміжне домоволодіння [PERSON] . Судовий експерт Д.О. Дриголя суду пояснила, що вона була виконавцем висновку № 226/24-23 від 27.06.2025 року. При виконанні експертного дослідження було встановлено, що відповідно до відомостей ДЗК суміжні земельні ділянки розташовані на відстані одна від одної та не створюють єдиної суміжної межі, разом з тим за геодезичними координатами фактичного користування розмірі земельних ділянок за площею та відстанню між точками не відповідають правовстановлюючим документам. Крім того, земельна ділянка позивача накладається на фактичне користування суміжної земельної ділянки відповідача. На думку експерта, встановлені ним обставини свідчать про зроблені помилки під час виготовлення технічної документації при оформленні державних актів на право власності на земельні ділянки, як позивача, так і відповідача. Дані, щодо розмірів та розміщення земельних ділянок, як позивача, так і відповідача, які були внесені до ДЗК, не відповідали їх фактичному розташування та площам. Норми права, що підлягають застосуванню: Стаття 13 ЦК України: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Частина 1\~статті 16 ЦК України: кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пункт 4 частини 2\~статті 16 ЦК України: способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Частина 1\~статті 13 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 1\~статті 19 ЦПК України: суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Стаття 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Стаття 76 ЦПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 89 ЦПК України: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частина 1\~статті 316 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 317 ЦК України:власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 391 ЦК України: власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пункт "г" частини 1\~статті 91 ЗК України: власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Частина 1\~статті 103 ЗК України: власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Частина 2\~статті 152 ЗК України: власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, так як відповідач [PERSON] при встановленні паркану\~ не порушила правила добросусідства, оскільки земельна ділянка позивача кадастровий номер 7124989500:04:005:0035 за координатами поворотних точок, які зареєстровані в ДЗК перетинає, накладається на фактичне користування суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 7124989500:04:005:0055 належної [PERSON] , яка в свою чергу накладається на суміжне домоволодіння [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер 7124989500:04:005:0035 належна [PERSON] не відповідає розмірам за фактичним користуванням ( площа збільшина на 28 кв.м.). Тобто встановлення паркану відповідачем [PERSON] не призвело до зменшення площі земельної ділянки [PERSON] відповідно до наявних у неї правовстановлюючих документів. На думку суду, даний спір є наслідком помилок допущених при складанні державник актів сторін та внесення в публічну кадастрову карту відповідних поворотних точок. В результаті чого, в публічній кадастровій карті відбулося зміщення земельних ділянок, у відповідності до їх фактичного розміщення в натурі, в бік, що призвело до накладання на ділянки суміжних землевласників.. Судові витрати: Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що\~згідно зі статтею 141 ЦПК України ці витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку суд повністю відмовив у задоволенні позову, в той час як відповідачі не заявили про наявність у них будь-яких документально підтверджених судових витрат. Отже, у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed