Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

09 жовтня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 14 жовтня 2006 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу подружжя має двох дітей, одна з них малолітня. Підставою для розірвання шлюбу стало те, що спільне життя між сторонами останні роки поступово погіршувалось, у родині часто стали виникати сварки. Подружжя має різні погляди на сімейні цінності та обов`язки, з часом вони стали зовсім чужі одне одному. Починаючи з кінця 2023 року вони не проживають однією сім`єю та фактично шлюб припинено. Шлюб існує лише формально. Примирення між позивачем та відповідачкою неможливе. Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року провадження у справі було відкрито та призначене судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, але через систему Електронний суд від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі. Також на електронну адресу суд від відповідачки надійшла згода на розірвання шлюбу, яка міститься в матеріалах справи. Судом встановлено, що 14 жовтня 2006 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 278, який зареєстрував Відділ реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 157, який зареєстрував Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 цього кодексу. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка не заперечує щодо розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині. Питання судових витрат суд вирішує на підставіст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved