Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника\~адвоката Костенка С.О. звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила суд стягнути з відповідача на свою користь 40\~997,53 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди; 2\~500,00 грн. шкоду завдану евакуацією авто; 1211,20 грн. судового збору; 6 500,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого звіту; 12 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 29 квітня 2025 року близько 16 год. 55 хв. в м. Миколаїв на пр. Богоявленського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Peugeot 3008 (реєстраційний номер [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] та транспортним засобом Land Rover (реєстраційний номер [NUMBER] ) під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої, автомобіль Peugeot 3008 (реєстраційний номер [NUMBER] ) зазнав значних механічних пошкоджень, чим завдано матеріального збитку. Вказав, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта» за полісом № 226123355. Позивач отримала страхове відшкодування у розмірі 76 352,47 грн, що не покрило фактичних витрат на відновлення транспортного засобу. Зазначив, що розмір завданої шкоди становить 98 531, 84 грн. Вартість проведення автотоварознавчого дослідження становила 6 500,00 грн. Фактичні витрати на ремонт та придбання необхідних запчастин становлять 117 350,00 грн. Отримане страхове відшкодування не компенсувало повного розміру завданих збитків, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою судді\~від 16.09.2025\~року відкрито\~провадження у\~справі,\~призначено розгляд\~справи за\~правилами загального\~позовного провадження.\~ Відповідач [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги визнав повністю, однак попросив суд надати йому можливість розстрочити виконання рішення на строк від 6 до 12 місяців. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Костенко С.О. заперечували проти розстрочення виконання рішення суду. Протокольною ухвалою суду від 26.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази та всебічно оцінивши обставини справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 квітня 2025 року, близько 16 год. 55 хв., у місті Миколаєві на пр. Богоявленському сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Peugeot 3008 (реєстраційний номер [NUMBER] ) під керуванням позивача [PERSON] , та транспортного засобу Land Rover (реєстраційний номер [NUMBER] ) під керуванням відповідача [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача Peugeot 3008 (реєстраційний номер [NUMBER] ) зазнав значних механічних пошкоджень, чим позивачу було завдано матеріальної шкоди. У зв`язку з технічною несправністю транспортного засобу позивач викликала послуги евакуатора для транспортування пошкодженого автомобіля за маршрутом від просп. Богоявленського, 330/1 (місце ДТП) до вул. Ковальська, 192а (місце вивантаження). Вартість наданої послуги склала 2 500 грн, що підтверджується наданим Актом №030 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 29.04.2025 року. Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду встановлено, що цивільно-правова відповідальність сторін по справі була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта», де позивач має поліс АТ 5654481, а відповідач поліс 226123355. Окрім того, згідно звіту № 142-25 від 09.05.2025 року про незалежну оцінку майна, розмір матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власнокові автомобіля Peugeot 3008 (реєстраційний номер [NUMBER] ) на дату ДТП 29.04.2025 року становить 98 531,84 грн, а вартість проведення автотоварознавчого дослідження 6 500 грн. На підтвердження фактичних витрат позивачем надано платіжні інструкції та акт виконаних робіт № 5023 від 18.07.2025, згідно з яким вартість придбаних запчастин та відновлювального ремонту транспортного засобу склала 117 350 грн. З огляду на виплачене позивачу страхове відшкодування у розмірі 76\~352,47 грн. невідшкодованою залишилася різниця між фактично понесеними витратами на відновлення транспортного засобу та отриманою страховою виплатою. Відповідно до наданих суду документів встановлено, що загальна вартість проведеного ремонту становила 117 350 грн., у зв`язку з чим сума невідшкодованої шкоди складає: 117 350 76\~352, 47 = 40\~997, 53 грн. Отже, розмір шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 40\~997, 53 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України, визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Разом із покладанням на винну особу обов`язку з відшкодування шкоди (статті 1166, 1188 ЦК України) правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів відповідно до Закону України від 15 грудня 2021 р. № 2544-IX «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, визначеною вказаним Законом, є регулювання відносин у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, спрямованих на забезпечення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб у процесі використання наземних транспортних засобів на території України. Об`єктом страхування є відповідальність за шкоду, завдану внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, щодо життя, здоров`я та/або майна потерпілих осіб, що виникла в результаті настання страхового випадку (стаття 4 Закону України № 2544-IX) Згідно зі статтею 5 Закону № 2544-IX страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. Статтями 28, 29 Закону № 2544-IX передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією В силу вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 76 ЦПК України). Докази у цивільному процесі мають бути належними та допустимими. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Згідно із частиною 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Предметом позову у даній справі є вимога про відшкодування завданої матеріальної шкоди у вигляді сплаченого страхового відшкодування у розмірі 40\~997,53 грн. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 37 Закону № 2544-IX страховик після \~здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду). Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання зокрема про розподіл між сторонами судових витрат. Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. З огляду на викладене, суд вважає, що належними та допустимими доказами підтверджено наявність підстав для пред`явлення до відповідача вимог про відшкодування сплаченої позивачем як страховиком цивільно-правової відповідальності страхувальника завданої шкоди. Також суд враховує, що відповідач у повній мірі визнає позовні вимоги, і тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 40\~997,53 грн. у рахунок відшкодування витрат, заподіяних позивачу. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги, суд, на підставі вимог частини першої статті 141 та частини першої статті 142 ЦПК України, приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а іншу частину витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків необхідно покласти на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були понесені витрати, пов`язані з проведенням автотоварознавчого звіту в сумі 6 500,00 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції АТ КБ\~ПриватБанк\~на переказ готівки № ПН3343156К від 30.04.2025, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу представник позивача\~адвокат Костенко С.О. надав суду: договір про надання правової допомоги від 01.08.2025 р.; ордер на надання правничої (правової) допомоги Прибєга С.В.; Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія МК № 001308 від 19.01.2018 року; Акт про надані послуги до договору про надання правничої допомоги № 73 від 18.09.2023, складений 24.04.2024 р.; квитанцію до прибуткового касового ордера № 89 від 01.08.2025 року у сумі 12\~000 грн. Отже судом встановлено, що позивачем було понесено витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 12 000,00 грн. та які на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до Постанови Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.02.2019 року у справі № 796/43/2018 зазначено, що системний аналіз норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Таким чином, підставою для розстрочення виконання рішення є особливі обставини неможливості виконання судового рішення (щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Враховуючи те, що наданий час в Україні введено воєнний стан, перебування відповідача на військовій службі, збройну агресію російської федерації по відношенню до України, суд вбачає підстави, що істотно ускладнюють виконання рішення суду, а тому вважає за необхідне розстрочити сплату страхового відшкодування у розмірі 49\~997,53 грн. на 4 (чотири) місяці рівними платежами, тобто по 12\~499,38 грн. щомісяця. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».

Outcome: approved