Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

АТ «ПУМБ» через систему «Електронний суд» звернулось до Черкаського районного суду Черкаської області із позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості станом на 03.03.2025 за кредитними договорами № 2001693259301 від 25.09.2020 в загальній сумі 50\~642 грн 61 коп. та №\~1001782436401 від 30.12.2020 в загальній сумі 44\~697 грн 07 коп., а всього 95\~339 грн 68 коп., а також судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено про порушення відповідачем умов використання кредитних коштів в частині строків та порядку їх повернення. Від відповідача на адресу суду не надходило письмового відзиву проти позовних вимог. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 10.06.2025 вищезазначену цивільну справу передано для розгляду за територіальною підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03.07.2025 відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Анохіна О.О. в судове засідання не з`явилась, у прохальній частині позовної заяви зазначивши, що просить розглядати справу за відсутності представника банку, проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання. Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачу з причин відсутності останнього за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст.\~128, ч. 10 ст.\~130 ЦПК України\~суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи із повідомлення відповідача шляхом направлення смс-повідомлення (доставлено 15.07.2025, 21.08.2025, 24.09.2025 та 28.10.2025), а також шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Отже, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явилась в судове засідання та не повідомила про причини неявки, внаслідок чого на підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.11.2025, враховуючи положення ч. 4 ст.\~223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини В судовому засіданні встановлено, що між АТ «ПУМБ» (банком) та [PERSON] (клієнтом) укладено кредитний договір шляхом підписання останньою заяви №\~2001693259301 від 25.09.2020 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно з умовами такого договору відповідачу був відкритий поточний рахунок [NUMBER] у гривні та встановлено кредитний ліміт шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту у сумі 5\~000 грн з можливістю його коригування зі строком дії 12 місяців з дня надання кредитного ліміту та процентною ставкою у розмірі 47,88 % річних із порядком повернення щомісячно не пізніше настання платіжної дати протягом встановленого строку кредитування за наявності заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду. Розмір платежів розраховується щомісячно і залежить від суми заборгованості за кредитом на кінець звітного розрахункового періоду (включає суму нарахованих процентів за користування кредитом та суми інших обов`язкових платежів). Підписанням заяви та паспорту споживчого кредиту відповідач підтвердила, що отримала та ознайомилась з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором №\~2001693259301 від 25.09.2020 виконав у повному обсязі, відкрив поточний рахунок, встановив кредитний ліміт та надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що вбачається із виписки по особовому рахунку [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідача Станом на 03.03.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором\~№\~2001693259301 від 25.09.2020 складає 50 642 грн 61 коп., з яких: 32 184 грн 12\~коп.\~сума заборгованості за кредитом; 18 458 грн 48 коп.\~сума заборгованості за процентами. В подальшому, 30.12.2020 між АТ «ПУМБ» (банком) та [PERSON] (клієнтом) укладено кредитний договір шляхом підписання останньою заяви №\~1001782436401 від 30.12.2020 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Згідно з умовами такого договору відповідачу був відкритий поточний рахунок [NUMBER] та надано споживчий кредит в сумі 40\~000 грн строком на 24 місяці із процентною ставкою у розмірі 0,010 % річних та комісією за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99 %. Підписанням заяви відповідач підтвердила, що нею отримана платіжна картка №\~ [NUMBER] , а також, що вона ознайомлена із правилами користування нею, які розміщені на сайті банку та зобов`язується їх дотримуватись. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором №\~1001782436401 від 30.12.2020 виконав у повному обсязі шляхом перерахування кредитних коштів в сумі 40\~000 грн на поточний рахунок відповідача, що вбачається із платіжної інструкції №\~TR.46628820.49864.8810 від 30.12.2020. Станом на 03.03.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором №\~1001782436401 від 30.12.2020 складає 44 697 грн 07 коп., з яких: 25 633 грн 43 коп.\~сума заборгованості за кредитом; 7 грн 56 коп.\~сума заборгованості за процентами, 19 056 грн 08 коп. сума заборгованості за комісією. Позивачем на адресу відповідача [PERSON] було надіслано письмову вимогу (повідомлення) №\~КНО-44.2.2/80 про наявну заборгованість в загальному розмірі 95 339 грн 68\~коп. та про добровільне виконання зобов`язань. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.\~626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем були отримані кредитні кошти на умовах та в порядку, визначеним кредитними договорами №\~2001693259301 від 25.09.2020 та №\~1001782436401 від 30.12.2020 і вона користувалась такими коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачем допущене порушення його зобов`язання в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування ним. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією за кредитним договором №\~1001782436401\~від 30.12.2020в сумі 19 056 грн 08 коп. суд зазначає наступне. Частиною 2\~ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» визначені\~загальні витрати\~за споживчим\~кредитом,\~до яких\~включаються: доходи\~кредитодавця у\~вигляді процентів; комісії\~кредитодавця,\~пов`язані з\~наданням,\~обслуговуванням і\~поверненням кредиту,\~у тому\~числі комісії\~за обслуговування\~кредитної заборгованості,\~розрахунково-касове\~обслуговування,\~юридичне оформлення\~тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Водночас, до загальних витрат за споживчим кредитом не включаються платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит (ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Оцінюючи наведені доводи позивача, суд виходить із того, що Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року в справі №204/224/21 та Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) дійшли висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення п. 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що за кредитним договором встановлено щомісячну комісію за користування кредитними коштами, яка фактично є штрафною санкцією, пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за користування кредитними коштами щомісячно в терміни та у розмірах, визначених договором, є нікчемними. Нікчемний правочин (ч. 2 ст. 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх ( erga omnes ). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/ встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц). У постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі №\~740/3852/19 зазначено, що: «відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). З огляду на це, підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією за кредитним договором №\~1001782436401 від 30.12.2020 у розмірі 19\~056 грн 08 коп. суд не вбачає. Ураховуючи наведене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення на суму 76\~283 грн 60 коп., з яких за кредитним договором №\~2001693259301 від 25.09.2025: 32\~184 грн 12\~коп. заборгованість за тілом кредиту, 18\~458 грн 49 коп. заборгованість за відсотками, а всього 50\~642 грн 61 коп.; за кредитним договором № 1001782436401 від 30.12.2020: 25\~633 грн 43\~коп. заборгованість за тілом кредиту; 7 грн 56 коп. заборгованість за відсотками, а всього 25\~640 грн 99 коп. При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати у справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2 422 грн 40 коп. Оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то на підставі ч. 1, 2\~ст.\~141 ЦПК України\~до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1 937 грн 60 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог із розрахунку: 2 422 грн 40 коп. /сума плаченого судового збору/ х 80,01\~% /відсоток на який задоволено позовні вимоги/ = 1\~937 грн 60 коп.) На підставі викладеного вище та

Outcome: partial