Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Гінгуляка О.М. (повноваження на а.с.19) звернулася до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області із позовною заявою до Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер\~дідусь позивачки [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, в тому числі, житловий будинок, що знаходиться за адресою:\~ [ADDRESS] . Позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] . Спадщину прийняла у встановленому законом порядку,\~оскільки на час смерті спадкодавця проживала разом з ним за однією адресою. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в нотаріальній конторі не в змозі, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року (а.с.11) позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою від 23 жовтня 2025 року строк для усунення недоліків позовної заяви було продовжено. 28 жовтня 2025 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою за клопотанням представника позивача витребувано від приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Доля Т.І. спадкову справу №55/2023, заведену щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Підготовче засідання призначено на 26 листопада 2025 року. В підготовче засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Гінгуляк О.М. 26.11.2025 року через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. (а.с.48). Відповідач копію ухвали від 28.10.2025 та доданих до неї матеріалів отримав 29.10.2025, однак відзиву до суду не направив. Його представник в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с.43). Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши\~матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Жван Могилів-Подільського району Вінницької області помер [PERSON] . При житті, 29 жовтня 1996 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті все майно, що буде належати йому на день смерті і на, що він за законом матиме право заповів своїй онуці [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить в тому числі житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Вартість даного будинку становить 66402 гривні. Факт належності будинку садибного типу спадкодавцеві, його вартість та належний технічний стан підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 18 липня 2023 року; витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за №176 від 18.07.2023; випискою від 04 березня 2024 року № 2 із погосподарських книг № 5, №6, №7, №13 за 1971 -1973 роки; 1974-1976 роки; 1977-1979 роки; 1980-1982 роки; 1983-1985 роки; 1985-1990 роки; 1991-1995 роки; 1996-2000 роки; 2001-2005 роки; 2006-2010 роки; 2011-2015 роки; за 2016-2020 роки; 2021-2025 роки; довідкою старости Жванського старостинського округу №167 від 08.06.2023; звітом про незалежну оцінку майна: житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами від 10.10.2025 року. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб-спадкоємців. Відповідно до\~ст.1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом, копією свідоцтва про народження позивача, копіями свідоцтв про шлюб, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00042344029 від 17.11.2023 року стверджується, що позивач [PERSON] є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , яка має право на спадкування. Відповідно до положень ст.ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки\~старости Жванського старостинського округу №123 від 23 березня 2023, на день смерті спадкодавця [PERSON] з ним за однією адресою були зареєстровані його син [PERSON] та внучка [PERSON] . З оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи №02-14, заведеної щодо майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що позивач [PERSON] єдина спадкоємиця за заповітом, яка прийняла спадщину подавши 24.03.2023 року в нотаріальну контору заяву про її прийняття. При цьому, інший спадкоємець за законом [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, подавши також 24.03.2023 року нотаріусу відповідну заяву. Таким чином, позивач єдина спадкоємиця за заповітом яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , отримавши 17.11.2023 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну тому земельну ділянку. Разом з тим, 24 листопада 2023 року приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Доля Т.І.\~ [PERSON] було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок, у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно суду необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації. Такий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 20 жовтня 2020 року у справі № 201/7012/18 (провадження № 61-8387св19), від 14 серпня 2024 року у справі №201/12325/20 (провадження № 61-1987св22). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 149/2547/19-ц (провадження № 61-14132 св 21) зазначено, що «будинки, які були збудовані до 1992 року, не потребували введення до експлуатації, при набутті права власності на такі об`єкти. При цьому документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, громадські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року), не подається виходячи з положень\~Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності. Системний аналіз зазначених вище положень свідчить про те, що до 05 серпня 1992 року законодавець не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на той час, не пов`язувало виникнення права власності на житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами з державною реєстрацією такого права, відтак, її відсутність не свідчить про відсутність у особи права власності. Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна і містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Як вбачається з характеристики об`єкта нерухомого майна будинок садибного типу, господарські будівлі та споруди, які є предметом розгляду у даній справі, були побудовані з 1968 по 1979 рік. Згідно Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації до відмітки про проведене технічне обстеження, житловий будинок по [ADDRESS] можливо надійно та безпечно експлуатувати. З виписки №2 від 04.03.2024 року із погосподарських книг за адресою домогосподарства по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] за 1971 -1973 роки; 1974-1976 роки; 1977-1979 роки; 1980-1982 роки; 1983-1985 роки; 1985-1990 роки; 1991-1995 роки; 1996-2000 роки; 2001-2005 роки; 2006-2010 роки; 2011-2015 роки; за 2016-2020 роки; 2021-2025 роки та довідки №167 від 08.06.2023 року, виданих старостою Жванківського старостинського округу [PERSON] слідує, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] . Земельна ділянка під вказаним житловим будинком перебувала у власності [PERSON] , що підтверджується Архівним витягом №13 від 21.10. 2025р., з рішення виконавчого комітету Жванської сільської ради № 4 від 13.08.1994 року. \~ \~ \~ \~Рішенням виконавчого\~комітету Мурованокуриловецької\~районної ради\~народних депутатів\~№ 108\~від 16.06.1988\~року «Про\~оформлення права\~особистої власності\~на будинки,\~що належать\~окремим громадянам\~в селах\~Мурованокуриловецького району»\~вирішено оформити\~право особистої\~власності на\~житлові будинки,\~що розташовані,\~в тому\~числі,\~в с.Жван\~Жванської сільської\~ради,\~а виконкому\~сільської ради\~видати громадянам\~свідоцтва згідно\~цього рішення.\~Однак згідно довідки КП «МБТІ» №204 від 29.09.2023 право власності на нього не зареєстровано. Відповідно до\~ст. 58 Конституції України\~нормативно-правові акти\~не мають зворотної дії в часі, тому загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватися на приватні житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами, які збудовані до 5 серпня 1992 року. Оскільки, житловий будинок [ADDRESS] збудований у період до 1979 року, на земельній ділянці з відповідним цільовим призначенням, [PERSON] , згідно записів у погосподарській книзі, є головою вказаного домосподарства, суд вважає доведеним, що за життя спадкодавець набув право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, після смерті [PERSON] . Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 969,00 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з тим, позивачкою не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого нею судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved