Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача, у якому просить позбавити її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позову покликається на те, що є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . З 11.07.2022 року відповідач залишила місце проживання, та з того часу на зв`язок не виходить. Її місцезнаходження не відоме. Дочка проживає з позивачем, мати не цікавиться дитиною. Позивач сам виховує та утримує дитину, матір на протязі останніх двох з половиною років не виявляє жодного інтересу до життя дитини, не брала участі у її вихованні. Просить позов задовольнити. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Мичці Б.Р. Ухвалою судді від 18 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, його представником подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, не заперечили заочному розгляду справи. До заяви представником позивача долучено витяг з Резерву + з якого вбачається, що [PERSON] на підставі п.5 ч.1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" має відстрочку до завершення мобілізації (непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час). Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце проведення такого. Жодних клопотань про відкладення справи від неї не надходило, відзиву на позовну заяву не подала, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12,81 ЦПК України). Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22.05.2023 року розірвано шлюб між сторонами. Згідно акту №2 голови ОСББ "Трильовського 29" вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту №3 голови ОСББ "Трильовського 29" вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з 11 липня 2022 року. Відповідно до медичної документації долученої до матеріалів справи позивачем (а.с.15-21) дитина сторін [PERSON] є дитиною з інвалідністю. Згідно характеристики директора школи №1 від 21.01.2025 року вбачається, що мати дитини з 01.09.2022 по 17.08.2024 роки участі у навчанні і вихованні дитини не приймала, до школи не з`являлася, не цікавилася шкільним життям доньки. Відповідно до ст.8, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України; виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з вимогами ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п.2 ч.1 ст.164 СК України). Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Саме такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 127/15087/17-ц, а за ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а у ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За правилами ч.ч.4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновком Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування від 15 жовтня 2025 року визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини. Таким чином судом установлено, що відповідач самоусунулася від батьківських обов`язків та ухиляється від їх виконання, оскільки така не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, не спілкується з нею, тобто не займається вихованням своєї дитини та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо неї, хоча це є її обов`язком згідно з вимогами сімейного законодавства. Будь-яких доказів, які б це спростовували або вказували на намагання матері займатись вихованням дитини чи наявність у цьому непереборних перешкод відповідач суду не надала. Установлені у даній справі обставини беззаперечно підтверджують навмисне, свідоме ухилення відповідачем від виконання обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, найбільше відповідає інтересам дитини та відповідатиме таким засадам сімейного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність (ч.9 ст.7 СК України). Саме такий захід підлягає застосуванню до відповідача, який байдужий до вирішення спірного питання з огляду на відсутність від нього пояснень з даного приводу як органу опіки та піклування, так і суду. З урахуванням повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи суд приходить висновку, що позов є підставним і обґрунтованим та підлягає задоволенню. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду. У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, з сплати судового збору у розмірі 1211, 20 гривень.

Outcome: approved