Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Виконавчий комітет Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] з вимогою позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказано, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїми дітьми [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] ; та співмешканцем [PERSON] . Інший відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] . 28 січня 2025 року працівники Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області спільно з працівниками КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» та поліцейським офіцером громади виїжджали за адресою мешкання родини та виявили неналежні умови для проживання та виховання дітей, у зв`язку з чим проведено профілактичну бесіду про ведення здорового способу життя та надані рекомендації створити належні умови для проживання в будинку. Надалі, 19 лютого 2025 року до Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області надійшло повідомлення від старости Одринського старостинського округу № 3 Нововодолазької селищної ради про сім`ю [PERSON] та її дітей, що [PERSON] не працює, соціальних виплат не отримує, заробляє тимчасовими підробітками, зловживає алкогольними напоями разом з [PERSON] , і що староста неодноразово проводив профілактичні бесіди щодо недопущення вживання алкогольних напоїв та щодо належного виховання дітей. В подальшому, 24 лютого 2025 року, працівники Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області спільно з працівниками КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» та поліцейським офіцером громади виїхали за адресою місця проживання родини та виявили неналежні умови для проживання малолітніх дітей. Того ж дня дитину [PERSON] було взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Наступного дня, 25 лютого 2025 року, був складений акт обстеження умов проживання, який зафіксовані неналежні умови для проживання дітей в будинку та відсутність достатньої кількості одягу та засобів гігієни для дітей. Тому матері дітей [PERSON] було запропоновано тимчасово влаштувати дитину до патронатної сім`ї строком на три місяці. Після улаштування дітей до патронатної сім`ї працівниками Служби у справах дітей проводились перевірки умов проживання в родині, та було встановлено, що батьки зловживають спиртними напоями. За час перебування дітей в патронатній сім`ї батьки дитини обіцяли винайняти інше житло, влаштуватися на роботу та створити належні умови для проживання, виховання та утримання дітей. Але батьки своєї поведінки не змінили, на профілактичні бесіди не реагують, не проявляють інтересу до дитини, що свідчить про їх ухилення від виконання батьківський обов`язків. До того ж [PERSON] подав письмові пояснення, в яких вказав, що не визнає дитину [PERSON] своєю донькою і просив позбавити його батьківських прав. Ухвалою від 11 липня 2025 року було відкрито провадження в справі № 630/821/25 та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження; відповідачам [PERSON] і [PERSON] був встановлений строк у 15 днів з дня одержання копії ухвали на подання відзиву на позов. Копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви з доданими до неї матеріалами відповідач [PERSON] отримав поштою 15 липня 2025 року, що підтверджено повідомленням про вручення рекомендованого відправлення. Але у визначений судом строк відповідачем [PERSON] відзив не поданий. Копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви з доданими до неї матеріалами відповідач [PERSON] отримала 11 серпня 2025 року в приміщенні суду. Але у визначений судом строк відповідачем [PERSON] відзив не поданий. Крім того, Виконавчий комітет Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] з вимогою позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказано, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїми дітьми [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] ; та співмешканцем [PERSON] . Але зареєстроване місце проживання [PERSON] не відоме. 28 січня 2025 року працівники Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області спільно з працівниками КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» та поліцейським офіцером громади виїжджали за адресою мешкання родини та виявили неналежні умови для проживання та виховання дітей, у зв`язку з чим проведено профілактичну бесіду про ведення здорового способу життя та надані рекомендації створити належні умови для проживання в будинку. Надалі, 19 лютого 2025 року до Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області надійшло повідомлення від старости Одринського старостинського округу № 3 Нововодолазької селищної ради про сім`ю [PERSON] та її дітей, що [PERSON] не працює, соціальних виплат не отримує, заробляє тимчасовими підробітками, і що її співмешканець [PERSON] також не працює, та вони вдвох зловживають алкогольними напоями, і що староста неодноразово проводив профілактичні бесіди щодо недопущення вживання алкогольних напоїв та щодо належного виховання дітей. В подальшому, 24 лютого 2025 року, працівники Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області спільно з працівниками КУ «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» та поліцейським офіцером громади виїхали за адресою місця проживання родини та виявили неналежні умови для проживання малолітніх дітей. Того ж дня дитину [PERSON] було взято на облік як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах. Наступного дня, 25 лютого 2025 року, був складений акт обстеження умов проживання, який зафіксовані неналежні умови для проживання дітей в будинку та відсутність достатньої кількості одягу та засобів гігієни для дітей. Тому матері дітей [PERSON] було запропоновано тимчасово влаштувати дитину до патронатної сім`ї строком на три місяці. Після улаштування дітей до патронатної сім`ї працівниками Служби у справах дітей проводились перевірки умов проживання в родині, та було встановлено, що батьки зловживають спиртними напоями. За час перебування дітей в патронатній сім`ї батьки дитини обіцяли винайняти інше житло, влаштуватися на роботу та створити належні умови для проживання, виховання та утримання дітей. Але батьки своєї поведінки не змінили, на профілактичні бесіди не реагують, не проявляють інтересу до дитини, що свідчить про їх ухилення від виконання батьківський обов`язків. Ухвалою від 11 липня 2025 року було відкрито провадження в справі № 630/822/25 та призначено її розгляд в порядку загального позовного провадження; відповідачам [PERSON] і [PERSON] був встановлений строк у 15 днів з дня одержання копії ухвали на подання відзиву на позов. Копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви з доданими до неї матеріалами відповідач [PERSON] отримала 11 серпня 2025 року в приміщенні суду. Але у визначений судом строк відповідачем [PERSON] відзив не поданий. Копії ухвали про відкриття провадження в справі та позовної заяви з доданими до неї матеріалами відповідач [PERSON] отримав поштою 19 липня 2025 року, що підтверджено повідомленням про вручення рекомендованого відправлення. Але у визначений судом строк відповідачем [PERSON] відзив не поданий. Ухвалою від 11 липня 2025 року справу № 630/821/25 за позовом Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав було об`єднати в одне провадження зі справою № 630/823/25 за позовом Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав. Об`єднаному провадженню присвоєно єдиний унікальний № 630/821/25 (провадження № 2/630/360/25). Ухвалою від 30 жовтня 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] виступила з промовою, в якій позовні заяви підтримала та просила задовольнити вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав; в своїх поясненнях представник позивача посилалася на обставини, викладені в позовних заявах, та окремо звернула увагу на ту обставину, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі ще з 2003 року та обидва мають зареєстровані місця проживання в м. Люботин, але вони разом не проживають тривалий час, та відповідач [PERSON] проживає зі своїми доньками в с. Кут, на території Нововодолазької селищної ради. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, виступаючи із вступним словом, пояснила, що з заявленими до неї позовними вимогами не згодна, та просила не позбавляти її батьківських прав. Вона пояснила, що дійсно й досі перебуває у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] , але припинила сімейні відносини з ним вже через три роки після реєстрації шлюбу, та невдовзі познайомилась з [PERSON] , з яким вони проживають разом з 2010 року в с. Кут Нововодолазької селищної ради, в будинку, який належить їх знайомому. [PERSON] наголосила на тому, що в їх будинку та в їх сім`ї створені нормальні умови для проживання та виховання дітей, і що вона та її чоловік [PERSON] працюють та намагаються утримувати дітей у належний спосіб, вона доглядає за дітьми, а [PERSON] працює. В їх будинку староста села провів Інтернет, допоміг отримати планшет для дітей, для навчання в школі. Натоміть від соціальних та місцевих органів ніякої допомоги ніхто не пропонував. Після того, як у них вилучили дітей, їм навіть не повідомили, куди дітей влаштували. Лише коли в травні 2025 року їм діти телефонували, то вона змогла поспілкуватися з вихователем та домовитися про зустріч з дітьми. Побачення з доньками відбулось в с. Нова Водолага, куди їх привезла патронатний вохиватель. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та підтримав пояснення, надані [PERSON] . Він додав, що вже багато років проживає з [PERSON] однією сім`єю та обізнаний про те, що вона й досі перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком. Саме через це під час реєстрації народження їх доньки [PERSON] батьком дитини записали [PERSON] . Але батьком дитини являється саме він, [PERSON] . Але після народження другої доньки він попіклувався про те, аби у свідоцтві про народження дитини батьком записали саме його. Він працює неофіційно та намагається забезпечувати сім`ю. Але офіційно працевлаштуватися в їх селі прості ніде, а в будь-якому іншому місці це зробити вкрай важко, бо з їх села автобус їздить лише один раз на тиждень. Також [PERSON] заперечив проти того, що місцеві органи соціального захисту пропонували свою допомогу у працевлаштуванні, бо ніхто ніякої роботи ані йому, ані його дружині не пропонував. Представник третьої особи Служба у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області Синиця М.А. в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що на її переконання, винна поведінка відповідачів, як батьків дітей, полягає в тому, що вони не докладали зусиль для покращення свого рівня життя та своїх дітей, втому числі й через небажання працевлаштуватися на роботу. В судовому засіданні, вислухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши наявні докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплені в ст. 150 СК України, та передбачаються, що батьки зобов`язані приймати участь у вихованні дитини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В той же час здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства (ст. 155 СК України). Відповідачі [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбу з 28 січня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим 28 січня 2003 року відділом РАГС Люботинського міського управління юстиції Харківської області. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] також являються батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що відповідно підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 19 грудня 2013 року Відділом державної РАЦС Люботинського міського управління юстиції у Харківській області. Але під час судового розгляду відповідач [PERSON] наголосив на тому, що біологічним батьком дитини є саме він. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] являються батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що відповідно підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим 31 травня 2017 року Люботинським міським відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] мають зареєстроване місце проживання на території [ADDRESS] та [ADDRESS] відповідно, а відповідач [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання. В той же час, малолітні діти [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] і батьком [PERSON] , що підтверджено довідкою, виданою 11 вересня 2024 року в.о. старости Одринського старостинського округу № 3 Кононенко Л.О. Але житловий будинок за вказаною адресою зареєстрований на праві власності на ім`я сторонньої особи - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ХРНО Гонтаренко С.Л., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 448372238 від 20 жовтня 2025 року. Актом обстеження умов проживання від 28 січня 2025 року, проведеним за адресою: [ADDRESS] , спеціалістами Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області та участі представників соціальних організацій і поліції, було встановлено, що в будинку за вказаною адресою проживає родина [PERSON] з дітьми [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і батьком [PERSON] ; в будинку наявні електропостачання, пічне опалення, але запас дров у малій кількості, меблі в кімнатах. В акті також вказано, що родина забезпечена продуктами харчування, в будинку чисто, тепло, речі складені, у дітей в наявності одяг та взуття, гаджет і шкільне приладдя для навчання, засоби гігієни, постільна білизна, але у дітей лише одне ліжко на двох. За результатами обстеження батькам [PERSON] і [PERSON] було рекомендовано відремонтували освітлення в будинку, позбутися старих одягу та іграшок, аби в будинку було більше вільного місця для дітей. Окремо вказано [PERSON] про необхідність в строк до 30 березня 2025 року відновити чинність паспорту, строк дії якого закінчився. Про проживання родини [PERSON] з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в своєму листі від 19 лютого 2025 року на адресу Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області повідомляв староста Одринського старостинського округу № 3. Зокрема, староста вказав, що мати дітей [PERSON] ніде не працює, статусу ВПО не має; її співмешканець [PERSON] заробляє тимчасовими підробітками, батьки іноді вживають спиртні напої, але діти навчаються в Староводолазькій ЗОШ онлайн, мають доступ до мережі Інтернет. Разом із тим, староста вказав у своєму листі, що будинок, в якому проживає родина, потребує ремонту, і що з батьками неодноразово проводились профілактичні бесіди про недопущення зловживання алкоголем та про необхідність приділяти увагу належному вихованню дітей. Спеціалістами Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області та участі представників соціальних організацій і поліції було проведено повторне обстеження умов проживання родини за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт від 24 лютого 2025 року. В акті зазначено, що в умови проживання в будинку здебільшого залишились тими самими, що й на час попереднього обстеження, яке відбулось 28 січня 2025 року, натомість відмічено, що як в будинку, так і на подвір`ї розкидані у великій кількості непотрібні речі. Згідно з наказами начальника Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області № 7 і № 8 від 24 лютого 2025 року малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Підставами для цього слугували обставини, повідомлені в поданні Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області від 24 лютого 2025 року, про те, що батьки дітей [PERSON] і [PERSON] неналежно виконують свої батьківські обов`язки, оскільки зловживають алкогольними напоями у присутності дітей, не створюють в будинку для дітей належних умов для проживання та розвитку - діти вдягнені в брудний одяг, не відвідують онлайнуроки. Але вже наступного дня, 25 лютого 2025 року, [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області із заявою, в якій просила влаштувати її дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , до патронатної сім`ї у зв`язку з виникненням складних життєвих обставин. Невдовзі після цього спеціалістами Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області та участі представників соціальних організацій і поліції було проведено повторне обстеження умов проживання родини за адресою: [ADDRESS] , про що складено відповідний акт від 04 березня 2025 року. В акті зазначено, що родина [PERSON] і [PERSON] та їх діти проживають в будинку, в якому стіни мають дірки, а вікна забиті плівкою, для пічного опалення наявний невеликий запас дров, а в кімнатах багато непотрібних речей і лише два спальні місця з брудною білизною. В акті також зазначено, що для дітей в наявності речі, які не відповідають їх віку, а засоби особистої гігієни в обмеженій кількості. Досліджені акти, на думку суду, вказують на те, що відповідачі, як батьки дітей, не докладали зусиль для покращення побутових умов для проживання родини та створення сприятливого середовища для зростання дітей. Рішенням виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області № 85 від 11 березня 2025 року дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 164 ЦПК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частин четвертої - шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. За положеннями статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). З досліджених матеріалів справи та з виступу учасників справи суд вважає встановленим, що відповідач [PERSON] , який є батьком [PERSON] , [INFO] , не приймав ніякої участі ані в її утриманні, ані в її вихованні та підготовці до самостійного життя. До того ж, [PERSON] подав до Служби у справах дітей Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області заяву від 26 травня 2025 року, в якій вказав, що не вважає [PERSON] , [INFO] , своєю донькою, та просив позбавити його батьківських прав. Згідно з висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області № 448 від 05 червня 2025 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] і [PERSON] батьківських прав у відношенні їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки. Що ж до вимоги про позбавлення відповідачів [PERSON] і [PERSON] , суд зазначає наступне. Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19 зазначив, що звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька (матері) як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Верховний Суд неодноразово наголошував, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем до позовної заяви подано висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області № 449 від 05 червня 2025 року. Згідно з цим висновком орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] і [PERSON] батьківських прав у відношенні їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Але з огляду на досліджені в справі докази, суд виснує, що застосування запропонованого крайнього заходу впливу до відповідачів не відповідає встановленим під час судового розгляду обставинам. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про наявність підстав для відібрання дитини від матері, без позбавлення батьківських прав, оскільки така міра відповідає найкращим інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови - по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18 та у постанові № 308/12188/18 від 03 травня 2022 року. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. З метою з`ясування думки дітей при вирішенні даної справи, в судове засідання були запрошені малолітні [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Діти пояснили суду, що наразі вони проживають в новій сім`ї, в якій їм все подобається, до них ставляться добре, та для них створені належні умови проживання. Але й з батьками вони проживали добре, однак повертатися до батьків вони не хочуть, бо ті часто пиячили та сварилися між собою, коли перебувати в стані алкогольного сп`яніння. Вислухавши пояснення дітей, суд виснує, що батьки [PERSON] і [PERSON] проявляли в побуті поведінку, яка не була сприятливою для виховання дітей, і залишення дітей в такій обстановці може мати небезпечні та негативні наслідки для її життя, здоров`я і морального виховання. В той же час, подані позивачем документи не підтверджують умисне ухиляються [PERSON] і [PERSON] від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти, чи жорстоко поводяться з дітьми. З іншого боку, досліджені документи в купі з позицією відповідачів, які в судовому засіданні заперечували проти позбавлення їх батьківських прав, свідчать про їх інтерес до дітей та намагання в силу своїх спроможностей, утримувати дітей та забезпечувати їх потреби. Також суд бере до уваги, що в позовній заяві позивачем хоча й стверджується про здійснення соціального супроводу сім`ї [PERSON] і [PERSON] , але належних і допустимих доказів на підтвердження таких обставин суду не представлено. За таких обставин суд вважає за необхідне ухвалити рішення про відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, а також про відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав, та передати малолітніх дітей Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області для подальшого влаштування, з одночасним попередженням відповідачів про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей. Задовольняючи позов в частині позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав та ухвалюючи рішення про відібрання дітей від відповідачів [PERSON] і [PERSON] , суд одночасно вирішує питання про стягнення з відповідачів аліментів на дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На даний час відповідачі як батьки малолітніх дітей, які перебувають в патронатній сім`ї, матеріальної допомоги на їх утримання не надають, не приділяли належної уваги забезпеченню потреб дітей, а тому суд стягує з відповідачів аліменти на користь кожної дитини на їх утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік кожної дитини; стан здоров`я відповідачів, який дозволяє їм сплачувати аліменти, та матеріальне становище відповідачів, які отримують неофіційні доходи. На підставі викладеного суд стягує на користь малолітньої [PERSON] , [INFO] на її утримання з відповідачів [PERSON] і [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного з відповідачів, а також на малолітньої [PERSON] , [INFO] , на її утримання з відповідачів [PERSON] і [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного з відповідачів. Задовольняючи позов частково, суд стягує з відповідачів в рівних частках на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору в частках, а також, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, суд одночасно стягує з кожного з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн., оскільки позивач звільнений від сплати цих сум. На підставі викладеного,

Outcome: partial