Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивачка в справі [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи тим, що 5 липня 2018 року між сторонами в справі було зареєстровано шлюб у якому в них народилось двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 червня 2023 року по справі № 347/822/23 шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання дітей разом з мамою. Також рішенням Косівського районного суду від 29 червня 2023 року вирішено стягувати з Відповідача на користь Позивача, аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим, на даний час у [PERSON] наявні обставини, що дають підстави для зміни способу стягнення аліментів, у зв`язку із тим, що вона фактично займається утриманням та вихованням дітей самостійно, а розмір аліментів встановлений судом не достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Окрім того встановлено в рамках виконавчого провадження ВП № 72894280, що Відповідач на даний час проходить службу у військовій частині [NUMBER] , що свідчить про його офіційне працевлаштування та наявність офіційного доходу, тобто його матеріальне становище змінилось та дає можливість приймати участь в утриманні дітей у більшій мірі. Просить\~позов задоволити\~та постановити\~рішення суду\~яким змінити\~розмір аліментів\~та стягувати\~із відповідача\~на її\~користь аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засіданні не з`явилась. Представником позивачки адвокатом Сащук М.М. подано суду заяву про розгляд справи без їх участі. Вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить задоволити. Відповідач в судове засіданні не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлялався належним чином, причини неявки суду не відома. При викладених обставинах суд прийшов до висновку, що відповідач був повідомленим про розгляд справи належним чином, а тому, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 281 ЦПК України Косівський районним судом Івано-Франківської області була постановлена ухвала від 27.11.2025 року про заочний розгляд справи. Як встановлено в судовому засіданні, сторони в справі, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Косівського районного суду від 29.06.2023 року а.с. 19-22. В шлюбі в сторін народилось двоє дітей : [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Косівського районного суду від 29.06.2023 року (а.с.23-26) вирішено стягувати із [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) аліменти на користь [PERSON] , [INFO] (с. Старі Кути, Косівського району Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітня. Стягнення аліментів розпочати з 24 березня 2023 року. Встановлено, що на даний час у [PERSON] наявні обставини, що дають підстави для зміни способу стягнення аліментів, у зв`язку із тим, що вона фактично займається утриманням та вихованням дітей самостійно, а розмір аліментів встановлений судом не достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Окрім того встановлено в рамках виконавчого провадження ВП № 72894280, що Відповідач на даний час проходить службу у військовій частині [NUMBER] , що свідчить про його офіційне працевлаштування та наявність офіційного доходу, тобто його матеріальне становище змінилось та дає можливість приймати участь в утриманні дітей у більшій мірі. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини). Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма викладена і вст. 8 Закону України "Про охорону дитинства". Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Як передбачено ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку з погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Та своєю чергою, значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, зазначені положення закону вказують на те, що при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, а також погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Як вбачається із змісту позовних вимог, вимоги позивачки про зміну розміру аліментів обґрунтовані тим, що на даний час відповідач має стабільний дохід заробітну плату а визначений рішенням Косівського районного суду від 29.06.2023 року розмір аліментів по 3500 грн є мізерним та недостатнім для нормального забезпечення умов проживання малолітніх дітей. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до положень ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує майновий стан відповідача, а також, що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, як вказано позивачкою на даний час являється військовослужбовцем та отримує щомісячну стабільну заробітну плату, а тому може виконувати обов`язок по утриманню дитини та сплачувати аліменти в розмірі, необхідному для забезпечення дочці належного рівня життя. Заперечень стосовно вимог позивачки відповідачем до суду не подано. Судом враховано викладені позивачкою обґрунтування заявлених нею позовних вимог, а саме , що вона самостійно не може повністю забезпечити та задовольнити потреби малолітніх дітей, яким потрібне придбання позмінного одягу, продуктів харчування, ліків, засоби гігієни, не має змоги оплатити періодичні лікувальні процедури тощо. Водночас, суд бере до уваги, що як стверджує позивачка, відповідач являється військовослужбовцем та отримує стальний дохід заробітну плату. Окрім того змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дітей з віком змінилися та збільшилися в силу їх росту та розвитку, а обов`язок по утриманню дітей не може бути покладений виключно на матір, з якою вони проживають, що створює для позивачки додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, у зв`язку з чим, певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва батьків для розвитку дітей, так, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір. Вищевказані обставини, на думку суду, вказують про погіршення матеріального становища позивачки та відповідно про покращення матеріального становища відповідача в справі, який має стабільний дохід заробітну плату. З огляду на викладене, враховуючи пріоритет інтересів дітей, рівність обов`язку обох батьків щодо їх утримання, матеріальне та сімейне становище сторін по справі, зокрема, погіршення матеріального становища позивачки та покращення матеріального становища відповідача, вік дітей, на утримання яких стягуються аліменти, стан їх здоров`я, ріст потреб, підвищення цін та рівня мінімальних соціальних гарантій, інші обставини справи, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми, а тому приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде доцільність зміну розміру стягнення аліментів, встановивши їх у заявленому позивачкою в справі розмірі, 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір. На підставі наведеного, ст.ст.141, 180-185 СК України та

Outcome: approved