Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

28 лютого 2023року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа Друга Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування вимог [PERSON] , [PERSON] посилалися на те, що [INFO] помер [PERSON] , 1938р.н. Померлий [PERSON] є батьком позивача [PERSON] та чоловіком [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме,на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2084 га, кадастровий номер 1223285000:02:004:0365, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складав. Позивачі [PERSON] , [PERSON] вказують на те, що вони є єдиними спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . У встановлений законом строк позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до Другої Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а в подальшому з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, у зв`язку з чим, останнім, кожному окремо, 25 листопада 2022 року державним нотаріусом Крутька Л.П. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом серії НСЕ № 796052 за р. № 707 та серії НСЕ № 796051 за р. № 706 на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2084 га, кадастровий номер 1223285000:02:004:0365, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала померлому [PERSON] на підставі Держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 978384, виданого 18.11.2008 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та направо постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-08.126-04080. Проте, постановою нотаріуса від 25 листопада 2022 року за вих. № 1133/02-14позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з підстав відсутності печатки установи, яка видала свідоцтво про право власності на спадковий будинок та неможливості встановлення адреси розташування об`єкта спадкування із-за зміни нумерації будинку. В той же час, позивачі наголошують на тому, що згідно матеріалів Інвентаризаційної справи станом на 29.12.2012 рік власником спірного житлового будинку за [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10.12.1986 року відповідно до рішення № 32 Виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради від 24.10.1986 року, зареєстрованого в БТІ 10.12.1986 року за № 100-1. Крім того, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що право власності на вказаний будинок зареєстровано за спадкодавцем [PERSON] , що підтверджує факт належності вказаного будинку за померлим, а тому у зв`язку з чим та коли відбулась зміна номеру спадкового будинку з 21 на 23 не відомо. В зв`язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] , [PERSON] просили суд: - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з:житлового будинку літ. «А» загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. (саман обкладений цеглою); літньої кухні літ. «Б»; сараю літ. «В»; вбиральні літ. «Г»;, погребу літ. «Д»; колодязя № 1 1/2 частини; огорожі № 2-3, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з:житлового будинку літ. «А» загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. (саман обкладений цеглою); літньої кухні літ. «Б»; сараю літ. «В»; вбиральні літ. «Г»;, погребу літ. «Д»; колодязя № 1 1/2 частини; огорожі № 2-3, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 10 березня 2023 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17 квітня 2023 року зобов`язано Другу Новомосковську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року зобов`язано Головний Держгеокадастр\~України в\~Дніпропетровській областінадати на адресу суду належним чином завірену копію технічної документації із землеустрою щодо передачі в приватну власність земельної ділянки площею 0,2084 га. [PERSON] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер № 1223285000:02:004-0365. Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року зобов`язано Комунальне підприємство\~«Новомосковське міжрайонне\~бюро технічної\~інвентаризації» Дніпропетровської\~обласної радинадати на адресу суду належним чином завірену копію технічної документації із землеустрою щодо передачі в приватну власність земельної ділянки площею 0,2084 га. [PERSON] , цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер № 1223285000:02:004-0365, розробник РКП БТІ «Інвентаризатор». Ухвалою суду від 05 червня 2024 року зупинено провадження у справі до залучення правонаступників позивача [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 25 жовтня 2024 року зобов`язано приватного нотаріуса\~Новомосковського районного\~нотаріального округу\~Дніпропетровської області\~Баку Оксану\~Василівнунадати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 28 листопада 2024 року залучено до участі у справі в якості правонаступників позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою 19 червня 2025 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. 19 листопада 2025 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про зміну предмету позову, зазначивши відповідачем Піщанську сільську раду Самарівського району Дніпропетровської області та третіх осіб Другу самарівську державну нотаріальну контору Дніпропетровської області, приватного нотаріуса Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Баку Оксану Василівну, в якій просили суд: - визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з:житлового будинку літ. «А» загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. (саман обкладений цеглою); літньої кухні літ. «Б»; сараю літ. «В»; вбиральні літ. «Г»;, погребу літ. «Д»; колодязя № 1 1/2 частини; огорожі №2-3, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з:житлового будинку літ. «А» загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. (саман обкладений цеглою); літньої кухні літ. «Б»; сараю літ. «В»; вбиральні літ. «Г»;, погребу літ. «Д»; колодязя № 1 1/2 частини; огорожі №2-3, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з:житлового будинку літ. «А» загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. (саман обкладений цеглою); літньої кухні літ. «Б»; сараю літ. «В»; вбиральні літ. «Г»;, погребу літ. «Д»; колодязя № 1 1/2 частини; огорожі №2-3, в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з:житлового будинку літ. «А» загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. (саман обкладений цеглою); літньої кухні літ. «Б»; сараю літ. «В»; вбиральні літ. «Г»;, погребу літ. «Д»; колодязя № 1 1/2 частини; огорожі №2-3, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що [INFO] помер [PERSON] . Померлий, [PERSON] , є батьком [PERSON] , чоловіком [PERSON] та дідом [PERSON] і [PERSON] . У встановлений законом термін [PERSON] та [PERSON] звернулася до другої Новомосковської нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Державним нотаріусом Крутько Л.П. була відкрита спадкова справа №476/2011 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . З метою реалізації своїх спадкових прав, [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Так, [PERSON] та [PERSON] , кожний окремо, отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину ділянки площею 0,2084 га., кадастровий номер 1223285000:02:004:0365, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 978384, виданого 18.11.2008 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-08-126-04080. 25 листопада 2022 року отримано лист від державного нотаріуса Крутько Л.П., яким відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, щодо видачі [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] з підстав відсутності печатки установи, яка видала свідоцтво про право власності на спадковий будинок та неможливості встановлення адреси розташування об`єкта спадкування, із-за зміни нумерації будинку. Зазначені обставини перешкоджають у реалізації спадкових прав за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] та [PERSON] вимушені звернутись за судовим захистом. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті приватним нотаріусом Бакою О.В. була відкрита спадкова справа № 90/2024. Спадкоємцями майна померлого [PERSON] , [INFO] є його мати [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON] . У встановлений законом строк позивачі звернулися до приватного нотаріуса Баки О.В. з заявами про прийняття спадщини, а у подальшому з заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте листом приватного нотаріуса від 20 лютого 2025 року позивачам було відмовлено у здійсненні відповідних нотаріальних дій з тих підстав, що за життя [PERSON] прийняв спадщину після батька [PERSON] , померлого [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав на належну йому частку у спадщині на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачі наголошують на тому, що згідно матеріалів Інвентаризаційної справи станом на 29.12.2012 рік власником спірного житлового будинку за [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10.12.1986 року відповідно до рішення № 32 Виконавчого комітету Орлівщинської сільської ради від 24.10.1986 року, зареєстрованого в БТІ 10.12.1986 року за № 100-1. Крім того, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що право власності на вказаний будинок зареєстровано за спадкодавцем [PERSON] , що підтверджує факт належності вказаного будинку за померлим, а тому у зв`язку з чим та коли відбулась зміна номеру спадкового будинку з 21 на 23 не відомо. З цього питання вони зверталися до Орлівщинського старостинського округу № 3 Піщанської сільської ради Новомосковського району, але будь-яка інформація цього питання відсутня. Позивачі просили врахувати, що [INFO] померлим [PERSON] отримано право власності на земельну ділянку цільове призначення якої будівництво та обслуговування житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . За своє життя [PERSON] збудував тільки один житловий будинок, в якому і проживав до дня своєї смерті. Так, з листа нотаріуса вбачається, що довідкою № 240-3 від 01.12.2021 року, виданої Орлівщинським старостинським округом №3 Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, померлий [PERSON] є власником спадкового будинку [ADDRESS] . З довідки за № 1593 від 01 грудня 2021 року, виданої Орлівщинським старостинським округом №3 Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, вбачається, що [PERSON] , постійно проживав до дня смерті разом з дружиною - [PERSON] та сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тобто в спадковому житловому будинку. Під час розгляду даної справи було ухвалено рішення Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 65 від 27 березня 2024 року, про упорядкування адреси щодо об`єкта нерухомого майна житлового будинку, належного [PERSON] , а саме: зміни адреси відповідно до фактичного місця розташування з [ADDRESS] на [ADDRESS] . За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] за життя належало на праві приватної власності домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] та [PERSON] , є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після його смерті, які прийняла спадщину, інші спадкоємці за законом чи заповітом, та спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку у спадщині і які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини відсутні, а тому частка в спадщині кожного окремо становить 1/2 спадкового домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частку, яку останній прийняв після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] (діти спадкодавця), дружина спадкодавця - [PERSON] та мати спадкодавця позивач [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а тому частка в спадщині кожного окремо становить по 1/8. В той же час, дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь дочки померлого, [PERSON] , [INFO] , а тому частка у спадщині [PERSON] становить 1/4. Отже, частки в спадщині після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та після смерті [PERSON] , померлого [INFO] розподілились на ступни чином: - [PERSON] прийняла в спадщину 1/4 частку спадкового домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; - [PERSON] прийняв у спадщину 1/8 частку спадкового домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; - [PERSON] прийняла в спадщину 1/8 частку спадкового домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] та 1/2 частки спадкового будинку після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Таким чином, судом розглядались позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Піщанської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області, треті особи Друга самарівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бака Оксана Василівна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представник адвокат Маймор А.В., кожен окремо, в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника позивачів, остання просила розглядати справу без її участі, вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача Піщанської сільської ради Самарівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу без його участі, просив ухвалити рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи Другої Самарівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, приватний нотаріус Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бака Оксана Василівна ,кожен окремо, в судове засідання не з`явилися, згідно заяви просили розглянути справу без їх участі. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [INFO] у віці 72 роки помер [PERSON] , про що 06 травня 2011 року Виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис за № 29, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 06 травня 2011 року. Встановлено, що [PERSON] був батьком [PERSON] (актовий запис про народження № 09 від 30 січня 1969 року) та чоловіком [PERSON] (актовий запис про шлюб № 14 від 22 квітня 1961 року), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30 січня 1969 року та свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 22 квітня 1961 року. Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме,на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,2084 га., кадастровий номер 1223285000:02:004:0365, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіту не складав. Встановлено, що спадкова справа № 476/2011 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] заведена Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області 26 вересня 2011 року за реєстровим № 51754932, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 72445522 від 12 травня 2023 року 2024 року та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28181357 від 26 вересня 2011 року. На момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Орлівщинського старостинського округу Піщанської ради № 1596 від 02 грудня 2021 року. На момент смерті разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , онук [PERSON] , [INFO] та онука [PERSON] , [INFO] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач [PERSON] (дружина спадкодавця) та син спадкодавця [PERSON] у визначений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Інші спадкоємці відсутні. Встановлено, що позивач [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] , кожен окремо, у встановлений законом строк звернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а в подальшому з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, у зв`язку з чим, останнім, кожному окремо, 25 листопада 2022 року державним нотаріусом Крутько Л.П. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом серії НСЕ № 796052 за р. № 707 та серії НСЕ № 796051 за р. № 706 на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,2084 га., кадастровий номер 1223285000:02:004:0365, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала померлому [PERSON] на підставі Держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 978384, виданого 18.11.2008 року Орлівщинською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та направо постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01-08.126-04080. Проте, постановою нотаріуса Крутько Л.П. від 25 листопада 2022 року за вих. № 1133/02-14 позивачу [PERSON] та сину спадкодавця [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з підстав відсутності печатки установи, яка видала свідоцтво про право власності на спадковий будинок та неможливості встановлення адреси розташування об`єкта спадкування із-за зміни нумерації будинку. Так, дійсно з матеріалів Інвентаризаційної справи станом на 29 грудня 2012 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10 грудня 1986 року Виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради відповідно до рішення № 32 від 24 жовтня 1986 року, зареєстрованого в БТІ 10 грудня 1986 року за р.№ 100-1 є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В той же час, згідно рішення Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 65 від 27 березня 2024 року «Про упорядкування нумерації об`єкта нерухомого майна (за заявою [PERSON] )» було змінено адресу житлового будинку, належного [PERSON] , а саме: з [ADDRESS] на [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту, який знаходиться в матеріалах Інвентаризаційної справи,житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] складається з:житлового будинку літ. «А» загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. (саман обкладений цеглою); сіней літ. «а»; літньої кухні літ. «Б»; сараю літ. «В»; вбиральні літ. «Г»;, погребу літ. «Д»; колодязя № 1 1/2 частини; огорожі №2-3. Роки побудови: 1969-1986 роки. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на житловий будинок за [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10 грудня 1986 року Виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради відповідно до рішення № 32 від 24 жовтня 1986 року, зареєстрованого в БТІ 10 грудня 1986 року за р.№ 100-1 на ім`я [PERSON] . При цьому, судом встановлено, що номер спірного будинку було змінено з 21 на № 23 у відповідності до рішення Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] за життя належало на праві приватної власності домоволодіння, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , а тому син спадкодавця [PERSON] та дружина спадкодавця, тобто позивач [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а тому частка в спадщині кожного окремо становить по 1/2. Судом встановлено, що [INFO] у віці 55 років помер [PERSON] , [INFO] , про що 18 квітня 2024 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис № 672, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 квітня 2024 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , яку він успадкував після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . За життя [PERSON] заповіту не складав. Встановлено, що спадкова справа № 90/2024 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] заведена приватним нотаріусом Самарівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бакою Оксаною Василівною 12 липня 2024 року за реєстровим № 72697566, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79115334 від 12 листопада 2024 року. У встановлений законом строк позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Баки О.В. з заявами про прийняття спадщини, а у подальшому з заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте листом приватного нотаріуса від 20 лютого 2025 року останнім було відмовлено у вчиненні відповідних нотаріальних дій з тих підстав, що за життя [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав на належну йому частку у спадщині на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Орлівщинського старостинського округу Піщанської ради № 351 від 29 жовтня 2024 року. На момент смерті разом з ним проживали та були зареєстровані: мати - [PERSON] , [INFO] , дружина - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] та онуки [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . З матеріалів спадкової справи № 90/2024 вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] звернулися: дочка спадкодавця [PERSON] , [INFO] , дружина спадкодавця [PERSON] , [INFO] та мати спадкодавця, тобто позивач [PERSON] , [INFO] . Крім того, син спадкодавця [PERSON] , [INFO] є таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав за спадкодавцем [PERSON] на момент смерті останнього. Інші спадкоємці відсутні. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] за життя належала 1/2 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] (яку останній успадкував після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ), а тому діти спадкодавця позивачі [PERSON] , [PERSON] , дружина спадкодавця - [PERSON] та мати спадкодавця позивач [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а тому частка в спадщині кожного окремо становить по 1/8. В той же час, з матеріалів спадкової справи № 90/2024 вбачається, що дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь дочки померлого, [PERSON] , [INFO] , а тому частка у спадщині [PERSON] становить 1/4. Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.\~1216,\~1222,\~1223 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неоохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1258 ЦК України, 1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до вимог ст. 1268 ЦК України, 1. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 2. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. 3. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вимогами статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 2. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. На підставі статті 1270 ЦК України, 1. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Положення цієї статті не застосовуються, якщо спадкоємець відмовився від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця, а також коли заповідач підпризначив іншого спадкоємця. Якщо на спадкоємця за заповітом, який відмовився від прийняття спадщини, було покладено заповідальний відказ, обов`язок за заповідальним відказом переходить до інших спадкоємців за заповітом, які прийняли спадщину, і розподіляється між ними порівну. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Статтею 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. На підставі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Одночасно із цим, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справі про спадкування», судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В даному випадку, судом встановлено, що через постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право наспадщину за законом, у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, у зв`язку із чим такий спір підлягає вирішенню шляхом ухвалення судового рішення в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі\~ст.3 зазначеного Закону\~право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони, та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Таким чином, з аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). До 19 січня 1996 року згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.1966 року Міністерством комунального господарства УРСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами), не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введений лише з 29.06.1998 року, тобто з набранням чинності Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року № 121. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Як роз`яснено у п.6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до п. 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивачів немає та відповідно ст.16 ЦК України вони обрали правильний спосіб захисту своїх порушених прав. В судовому засідання встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належить спадкодавцю [PERSON] на підставі на підставі свідоцтва про право власності, виданого 10 грудня 1986 року Виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради відповідно до рішення № 32 від 24 жовтня 1986 року. Право власності на вказаний будинок 10 грудня 1986 року зареєстровано за спадкодавцем [PERSON] в Новомосковському бюро технічної інвентаризації за р.№ 100-1. Таки чином, спадкодавцем [PERSON] був отриманий правовстановлюючий документ про право власності на вищезазначене нерухоме майно. Станом на дату видачі свідоцтва про право власності (10.12.1986 року), державна реєстрація права власності на нерухоме майно проводилася відповідними органами Бюро технічної інвентаризації за місцезнаходженням нерухомого майна. У той же час, Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно не є підставою набуття права власності, а\~лише засвідчує\~вже набуте особою право власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації, відповідні правові висновки висловлені у у\~постанові КГС ВС від 24 січня 2020 року № 910/10987/18. За встановлених обставин, зважаючи на те, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , проте за життя належним чином не встиг оформити та зареєструвати своє право власності на майно, при цьому державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, відсутність якої не може бути підставою позбавлення спадкоємців права на спадщину. Враховуючи те, що право власності спадкодавця [PERSON] доведено наведеними вище обставинами та доказами, дружина спадкодавця - позивач [PERSON] та син спадкодавця [PERSON] , є єдиними спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , які відповідно до ст. 1270 ЦК України прийняли спадщину, а отже частка в спадщині кожного окремо становить по 1/2, при цьому спадкоємці отримати свідоцтва про право на спадщину не змогли через відсутність печатки установи, яка видала свідоцтво про право власності на спадковий будинок та неможливості встановлення адреси розташування об`єкта спадкування із-за зміни нумерації будинку. В той же час, рішенням Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 65 від 27 березня 2024 року змінено номер житлового будинку з [ADDRESS] . Як встановлено вище, [INFO] у віці 55 років помер [PERSON] , [INFO] , про що 18 квітня 2024 року Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис № 672, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 квітня 2024 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частку спірного житлового будинку, яку останній прийняв після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] за життя належала 1/2 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] (яку останній успадкував після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , але за життя не встиг оформити своїх спадкових справи), а тому діти спадкодавця позивачі [PERSON] , [PERSON] , дружина спадкодавця - [PERSON] та мати спадкодавця позивач [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а тому частка в спадщині кожного окремо становить по 1/8. В той же час, з матеріалів спадкової справи № 90/2024 вбачається, що дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь дочки померлого, [PERSON] , [INFO] , а тому частка у спадщині [PERSON] становить 1/4. У зв`язку з наведеним, за позивачами належить визнати право власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м. (саман обкладений цеглою); сіней літ. «а»; літньої кухні літ. «Б»; сараю літ. «В»; вбиральні літ. «Г»;, погребу літ. «Д»; колодязя № 1 1/2 частини; огорожі №2-3, а саме: - за [PERSON] на 1/4 частини домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; - за [PERSON] на 1/8 частини домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] ; - за [PERSON] на 1/8 частини домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] ; - за [PERSON] на 1/2 частини домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Згідно частин 1-3\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїзпроти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «ХіроБалані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ґрунтуються на вимогах закону, в той же час підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 133 ЦПК України, 1.\~Судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. 2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу. На підставі ч. 1, п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, враховуючи відсутність вини відповідача, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно покласти на позивачів. На підставі викладено та

Outcome: approved