Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

ТОВ «Цикл фінанс» звернулось з позовом до [PERSON] в якому вказало, що 30.05.2018 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22038000066091 на підставі якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 39370 гривень із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,001% річних та комісією за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1.99% щомісячно зі строком кредитування до 30.05.2021 року. 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл фінанс» було укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до якого ТОВ «Цикл фінанс» набуло права нового кредитора до відповідача за укладеним кредитним договором з [PERSON] . Відповідач кредитними коштами скористалась, однак, зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків не виконує, тому станом на 14.12.2021 року існує заборгованість в сумі 45341,96 гривень, яку просять стягнути разом з судовими витратами, а також нарахованими з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року трьома відсотками річних в сумі 150,70 гривень та інфляційними втратами в сумі 926,81 гривень. Ухвалою суду від 09.10.2024 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників. Відповідач у наданий судом строк своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи сторонами інші заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено наступне. 30.05.2018 року між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено кредитний договір №22038000066091, за умовами якого, терміни, що використовуються в даному договорі, вживаються в значеннях, наведених в Універсальному договорі банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у ПАТ «Банк кредит Дніпро» із змінами та доповненнями, затвердженому відповідним рішенням правління банку та розміщений на сайті www.creditdnepr.com.ua, до якого відповідач приєдналась шляхом підписання заяви-згоди №3446146 від 30.05.2018 року. Інші умови, які не визначені в цьому договорі, зазначені в УДБО. Цей договір укладений в межах УДБО та є його невід`ємною частиною та разом складають єдиний договір. Згідно з п.п. 1 договору, банк зобов`язується надати відповідачу грошові кошти у тимчасове платне користування, а відповідач зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. У відповідності до п.п. 1.2. договору, кредит надається на наступних умовах: сума кредиту 39370 гривень, строк кредитування 36 місяців, кінцева дата повернення кредиту 30.05.2021 року. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом у розмірі 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредиту 1,99%. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок відповідача, датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок відповідача (п.п. 1.4.). Як визначено у розділі 2 договору, платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних платежів. Дати погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в розділі 4 кредитного договору. Погашення заборгованості за договором здійснюється шляхом договірного списання банком коштів з рахунку. Відповідач доручає банку, а банк має право здійснювати договірне списання коштів із зазначеного рахунку для погашення заборгованості за договором у порядку договірного списання відповідно до умов УДБО, в дату платежу, що визначена у графіку платежів. До матеріалів справи долучено виписку по особовому рахунку [PERSON] за період з 30.05.2018 року по 14.12.2021 року. За розрахунком заборгованості по кредитному договору №22038000066091 від 30.05.2018 року, станом на 14.12.2021 року загальна заборгованість складає 45341,96 гривня, з яких 26193,64 гривні залишок простроченого кредиту, 3551,60 гривень залишок прострочених відсотків, 15596,72 гривень залишок прострочених комісій. 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл фінанс» укладено договір факторингу №15/12/21 за умовами якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (п.п.1.1.). Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (п.п. 1.2.). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 року, ТОВ «Цикл фінанс» набуло право вимоги за кредитним договором №22038000066091, укладеним 30.05.2018 року з [PERSON] на загальну суму заборгованості в розмірі 45341,96 гривня. Позивачем також були нараховані на прострочене тіло кредиту три відсотки річних в сумі 150,70 гривень та інфляційні втрати в сумі 926,81 гривень за період з 15.12.2021 року по 23.02.2022 року. При вирішенні спору суд керується наступними нормами. Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Стаття 634 ЦК України надає визначення договору приєднання, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 639 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як вказує ст. 640 ч. 1 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 1084 ч. 1 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вирішуючи спір в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що "у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, у тому числі у вигляді електронного документа, укладеного між ними, які пов?язані із переказом коштів з рахунка (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором. Розрахунково-касове обслуговування є однією з базових операцій банків. Будь яка операція - і пасивна, і активна, і надання послуг - неминуче супроводжується здійсненням платежу, отже - розрахунковим чи касовим обслуговуванням відповідного клієнта. Причому виконання таких операцій виконуються за дорученням клієнтів, яких банки здійснюють платежі, чи касові операції. Банки на договірній основі здійснюють розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів і виконують їх розпорядження щодо перерахування коштів з рахунків, за що стягують плату з клієнтів у вигляді комісійної винагороди. Отже, касове обслуговування - це сукупність банківських операцій з прийняття готівкових коштів від клієнтів і зарахування їх на відповідні банківські рахунки та видачі з клієнтських рахунків через касу банку готівкових коштів згідно з розпорядженням клієнтів на цілі, передбачені чинним законодавством. Касові операції виконуються відповідно до інструкції з організації емісійно-касової роботи в установах банків України. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості не є банківською послугою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», за яку позикодавець може отримувати будь-яку плату чи винагороду, саме до такого висновку прийшла колегія суддів ВС у постанові від 31.01.2024 року в справі №450/126/20. Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/ розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору (колонка 8 графіка). При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів надання, переліку таких послуг і погодження їх при укладенні кредитного договору з відповідачем, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що наявні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом. Сума виданого кредиту становить 39370 гривень, сума заборгованості по відсоткам складає 3551,6 гривень, тож загальна сума заборгованості відповідача складає 42921,6 гривень. При цьому позичальником погашено за тілом кредиту 2548,16 гривень, за простроченою заборгованістю 10628,2 гривень, за відсотками 296,01 гривень, за простроченими відсотками 398,19 гривень, за комісією 3206,32 гривень, а загалом позичальником протягом строку дії договору сплачено 17076,88 гривень. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 25844,72 гривні. Підстав для стягнення 3% річних та індексу інфляції суд не вбачає, адже позикодавцем безпідставно нараховувались суми комісії та суми погашення, внесені позичальником, безпідставно зараховувались в погашення цієї комісії, тож без- належного перерахунку суми нарахувань за договором, неможливо і прорахувати суму 3% річних та інфляційних втрат. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Представником позивача в обґрунтування підстав для стягнення витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено копію договору №16/05 про надання правової допомоги від 16.05.2023 року, укладеного між ТОВ «Цикл фінанс» та адвокатом Дорошенко М.А., копію акту приймання-передачі наданих послуг №409 від 11.09.2024 року, копію рахунку-фактури №409 від 11.09.2024 року, згідно з якою адвокатом Дорошенко М.А. надані послуги ТОВ «Цикл фінанс» на загальну суму 7570 гривень (3028 гривень за зустріч з представником ТОВ «Цикл фінанс», консультацію та ознайомлення з матеріалами справи, 4542 гривні за підготовку позовної заяви та додатків до неї), копію платіжної інструкції №6684 від 11.09.2024 року про сплату ТОВ «Цикл фінанс» на користь Дорошенко М.А. 7570 гривень з призначенням платежу: оплата за юридичні послуги згідно акту виконаних робіт №409 від 11.09.2024 року, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 20.12.2023 року серії АІ №1497197. Відповідно до ст. 137 ч. 1-6 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, адже такі послуги були надані. Враховуючи, що відповідачем не подавалось клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, тож суд вбачає підстави для стягнення суми витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог (56%). На підставі викладеного,

Outcome: partial