Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом, у якому, зменшивши позовні вимоги, просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Компанія з управління активами «КАРПАТИ-ІНВЕСТ» (далі - ПрАТ «КУА «КАРПАТИ-ІНВЕСТ») на її користь 366 276,64 грн., що є еквівалентом 8 792 дол. США 05 центів, за офіційним курсом НБУ на 06.02.2025. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26.01.2019 між [PERSON] та ПрАТ «КУА «КАРПАТИ-ІНВЕСТ» укладено Попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А., та зареєстрований в реєстрі за № 105, про зобов`язання сторін договору укласти у майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] (3 секція). Вказаному будинку в подальшому було присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . З метою виконання взятих на себе зобов`язань за Попереднім договором [PERSON] сплатила у повному обсязі авансову ціну об`єкта нерухомого майна у розмірі 25 889,37 дол. США, що на дату здійснення платежів було еквівалентно 719 469,20 грн. Разом з тим, у серпні 2024 року позивач дізналася, що вищевказаний об`єкт нерухомого майна відчужено іншій особі, при цьому жодних повідомлень щодо виникнення заборгованості, порушення умов договору або інформації щодо розірвання договору від ПрАТ «КУА «КАРПАТИ-ІНВЕСТ» вона не отримувала. 16.08.2024 представник позивача у відповідь на адвокатський запит отримав лист №24/08/12-3 від 12.08.2024, в якому було зазначено, що ПрАТ «КУА «КАРПАТИ-ІНВЕСТ» було відправлено на адресу позивача повідомлення про укладення Основного договору та необхідність доплати авансової вартості квартири. Враховуючи те, що позивач не прибула для підписання основного договору, відповідачем було прийнято рішення щодо розірвання попереднього договору про що також було направлено повідомлення. Крім того, зазначено, що сума, яка підлягає поверненню, з урахуванням п. 4.1 Попереднього договору, становить 712 274,51 грн., проте, у зв`язку з неповідомлення позивачем реквізитів банківського рахунку, вказана сума не була повернута останній. 23.12.2024 позивач звернулася до ПрАТ «КУА «КАРПАТИ-ІНВЕСТ» з вимогою про повернення сплачених нею грошових коштів за Попереднім договором. 15.01.2025 на електронну адресу представника позивача надійшла відповідь, в якій відповідач відмовився перерахувати грошові кошти на банківський рахунок позивача, посилаючись на положення Постанови НБУ № 18 від 24.02.2022. 12.02.2025 ПрАТ «КУА «КАРПАТИ-ІНВЕСТ» було повернуто позивачу частину сплачених нею грошових коштів у сумі 712 274,51 грн. Позивач вважає, що сплачені нею грошові кошти мають бути повернуті відповідачем з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на день звернення з вказаним позовом. При цьому, розмір заборгованості ПрАТ «КУА «КАРПАТИ-ІНВЕСТ» складає 366 276,64 грн. = 1 078 551,15 грн. (еквівалент 25 889 дол. США 37 центів за офіційним курсом НБУ на 06.02.2025) - 712 274, 51 грн. (сума повернутих відповідачем грошових коштів, сплачених за Попереднім договором). Ухвалою судді від 01.04.2025 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 25.04.2025 на адресу суду надійшов відзив представника ПрАТ «КУА «КАРПАТИ-ІНВЕСТ», у якому останній зазначив, що 26.01.2019 між ПрАТ "КУА "КАРПАТИ-ІНВЕСТ" та [PERSON] укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А. та зареєстрований в реєстрі за № 105 (надалі - "Попередній договір"), відповідно до умов якого Сторони зобов`язуються укласти у майбутньому договір купівлі-продажу (надалі - Основний договір) щодо зазначеного об`єкта нерухомого майна. На виконання зобов`язань, передбачених Попереднім договором, позивачем було сплачено авансовий платіж у розмірі 719 469,20 грн. Відповідно до пункту 1.5. Попереднього договору, Сторони зобов`язані укласти Основний договір у день, час, місці та у нотаріуса, які вказані у повідомленні Сторони-1 Стороні-2, але не пізніше одного календарного місяця після прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом будинку, в якому знаходиться Об`єкт нерухомого майна, і підготовки документів, які необхідні від Сторони-1 для укладення Основного договору (оформлення технічного паспорту, документу, що підтверджує виникнення права власності та реєстрації права власності у відповідному державному реєстрі) за умови належного виконання Стороною-2 своїх зобов`язань, які передбачені цим Договором, зокрема, зобов`язань, які передбачені в Додатку №2. 16.05.2023, на виконання п. 1.5 Попереднього договору, на адресу [PERSON] , зазначену в Попередньому договорі, було направлено повідомлення про укладення Основного договору. 26.09.2023 на адресу [PERSON] також було направлено повідомлення про необхідність доплати авансової вартості квартири. У зв`язку з тим, що [PERSON] не здійснила доплату авансової вартості квартири та не прибула на підписання Основного договору, ПрАТ "КУА "КАРПАТИ-ІНВЕСТ" було прийнято рішення розірвати Попередній договір, про що було направлено повідомлення від 30.10.2023. Крім того, 25.01.2024 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафраном Р.В. на адресу [PERSON] , зазначену нею у Попередньому договорі, було надіслано заяву ПрАТ "КУА "КАРПАТИ-ІНВЕСТ" про розірвання Попереднього договору. Однак, поштове відправлення, яким було надіслано заяву від 25.01.2024, не було вручено отримувачу та повернулось відправнику. Вважає, що оскільки від [PERSON] не надходило заяв чи повідомлень про зміну місця проживання, повідомлення ПрАТ "КУА "КАРПАТИ-ІНВЕСТ" від 30.10.2023 та заява нотаріуса від 25.01.2024 надіслані за дійсною адресою [PERSON] , та є належним повідомленням про розірвання Попереднього договору. Крім того, в повідомленні від 30.10.2023 та в заяві від 25.01.2024 було зазначено про необхідність [PERSON] повідомити реквізити банківського рахунку, на який будуть перераховані грошові кошти, сплачені нею в якості авансового платежу за виключенням сум штрафних санкцій. З огляду на викладене, твердження щодо відсутності будь-яких повідомлень ПрАТ "КУА "КАРПАТИ-ІНВЕСТ" щодо виникнення заборгованості, порушення умов Договору із Сторони Позивача, інформації про розірвання Договору в односторонньому порядку, не відповідають дійсності, і всі такі повідомлення вважаються належними. Вказав, що з урахуванням п. 4.1 Попереднього договору, у зв`язку із тим, що [PERSON] не прибула на підписання Основного договору, остання зобов`язана сплатити ПрАТ "КУА "КАРПАТИ-ІНВЕСТ" 1% (одного відсотка) від ціни Об`єкта нерухомого майна. З урахуванням викладеного, на виконання положень Попереднього договору, 12.02.2025 ПрАТ "КУА "КАРПАТИ-ІНВЕСТ" повернуло Позивачу 712 274,51 грн., тобто грошові кошти, які було отримано від [PERSON] за винятком тих, які підлягали утриманню відповідно до п. 4.1 Попереднього договоруу якості штрафу. Вважає, що правові позиції, на які посилається сторона позивача не є тотожними до виниклих правовідносин, а тому постанови Верховного Суду не є релевантними. 05.05.2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача, в якій остання зазначила, що враховуючи положення Попереднього договору, сторонами визначено долари США як валюту зобов`язання та встановлено, що валютою платежів по Договору є гривня, при цьому розмір платежу в гривні обраховується відповідно до офіційного курсу дол. США, встановленого НБУ на дату кожного чергового платежу. Отже, твердження представника відповідача про те, що зобов`язання відповідача із повернення позивачу сплачених нею грошових коштів не має бути визначене в еквіваленті іноземної валюти є хибним, а валютні ризики, у тому числі пов`язані зі зміною кусу гривні до дол. США, несе не лише позивач, а й відповідач. Зазначила, що 23.12.2024 з метою повернення суми авансу, сплаченого згідно з умовами Попереднього договору від 26.01.2019, позивач звернулася до відповідача з вимогою № 1 від 20.12.2024 про повернення коштів. Разом з тим, 15.01.2025 на адресу представника позивача надійшла відповідь ПрАТ «КУА «КАРПАТИ-ІНВЕСТ», в якій відповідач відмовився перераховувати грошові кошти на рахунок позивача, посилаючись на постанову НБУ № 18 від 24.02.2024. 24.01.2025 позивач повторно звернулась з вимогою до відповідача, разом з тим лише після звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою, відповідачем було частково повернуті грошові кошти у сумі 712 274,51 грн. 12.05.2025 на адресу суду надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив представника відповідача, в якому останній зазначив, що при укладенні Попереднього договору сторонами визначено зобов`язання Покупця з оплати авансу за об`єкт нерухомого майна у еквіваленті іноземної валюти - долару США. Таким чином, п.2.2. Попереднього Договору стосується саме зобов`язання позивача. При цьому, зобов`язання продавця з повернення коштів не є тотожним зобов`язанню покупця із оплати авансу за об`єкт нерухомого майна, яке визначено сторонами у п.5.4. Попереднього договору Так, п. 5.4. Попереднього договору передбачено, що у разі якщо цей договір буде розірвано відповідно до п. 5.1. або п. 5.3. цього Договору , Сторона-1 зобов`язана повернути всі кошти, які сплачені Стороною-2 Стороні-1 відповідно до п. 2.2 цього Договору, за винятком сум, які Сторона -1 вправі утримати відповідно до п. 4.6. цього Договору. Отже, у разі розірвання договору ПрАТ «КУА «КАРПАТИ-ІНВЕСТ» повинне повернути [PERSON] лише ті кошти, які були сплачені [PERSON] на користь товариства (за винятком тих коштів, які підлягають утриманню у якості штрафу). Отже, сторонами у Попередньому договорі чітко виокремлено зобов`язання відповідача щодо повернення сплачених позивачем коштів та встановлено порядок визначення суми, що підлягає поверненню позивачу (п.5.4. Попереднього Договору). При цьому, таке зобов`язання відповідача не визначено в еквіваленті іноземної валюти. Ухвалою суду від 14.05.2025, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, разом з тим у судовому засіданні від 16.09.2025 позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Представники відповідача [PERSON] та Якімлюк Н.О. у судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення з підстав, викладених у заявах по суті. Вислухавши позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 26.01.2019 між ПрАТ "КУА "КАРПАТИ-ІНВЕСТ" (Сторона-1 - за Попереднім Договором) і [PERSON] (Сторона-2 - за Попереднім Договором) укладено Попередній договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Татаринцевою Є.А. та зареєстрований в реєстрі за № 105 (надалі - "Попередній договір"). Відповідно до п. 1.1. Попереднього договору Сторони зобов`язуються укласти у майбутньому договір купівлі-продажу (надалі - Основний договір) щодо об`єкта нерухомого майна, про який вказано у додатку № 1 цього Договору (надалі - "Об`єкт нерухомого майна") на умовах встановлених цим попереднім договором, в тому числі Додатком № 2 до цього Договору (надалі - Додатком № 2). Відповідно до пункту 1.5. Попереднього договору, Сторони зобов`язані укласти Основний договір у день, час, місці та у нотаріуса, які вказані у повідомленні Сторони-1 Стороні-2, але не пізніше одного календарного місяця після прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом будинку, в якому знаходиться Об`єкт нерухомого майна, і підготовки документів, які необхідні від Сторони-1 для укладення Основного договору (оформлення технічного паспорту, документу, що підтверджує виникнення права власності та реєстрації права власності у відповідному державному реєстрі) за умови належного виконання Стороною-2 своїх зобов`язань, які передбачені цим Договором, зокрема, зобов`язань, які передбачені в Додатку №2. Згідно п. 2.2. Сторона - 2 Попереднього договору зобов`язується оплатити Стороні - 1 авансом ціну Об`єкта нерухомого майна гривнями згідно з порядком розрахунку та графіком, які відображені у Додатку № 2 на поточний рахунок Сторони-1, який вказаний у Додатку № 2, або на інший рахунок, який повідомлений Стороною-1, а у випадку завершення будівництва Об`єкта нерухомого майна до запланованої дати, яка передбачена у пункті 1.3. цього Договору, Сторона - 1 вправі вимагати, а Сторона - 2 зобов`язана оплатити Стороні - 1 у повному розмірі аванс оплати ціни Об`єкта нерухомого майна, який передбачений у Додатку № 2 (не сплачену частину повної суми авансу), не пізніше чотирнадцяти календарних днів від дати отримання Стороною - 2 вимоги від Сторони - 1, а не в строки (терміни), які Документ передбачені у Додатку № 2. Вказані авансові платежі є забезпечувальними платежами, проте не є завдатком. Дані грошові кошти складають ціну Основного договору. Вказаний попередній договір оцінці не підлягає. У Додатку № 1 зазначено, що загальна площа нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складає 39,97 кв.м, житлова - 16,95 кв.м. Відповідно п. 1.1.1 Додатку № 2 ціна одного квадратного метра загальної площі об`єкта нерухомого майна на день укладення Попереднього договору становить 18 000,00 грн., при цьому еквівалент ціни одного квадратного метра загальної площі об`єкта нерухомого майна на час дії Попереднього договору становить 647,72 дол. США. У пункті 1.1.3 Додатку № 2 Попереднього договору зазначено, що коефіцієнт визначається у гривні та його розмір дорівнює готівковому курсу продажу одного долару США за гривні по НБУ 27,79 (але якщо на день здійснення платежу готівковий курс продажу одного долару США за гривні по Національному Банку України (дані офіційної Інтернет-сторінки НБУ), є більшим, ніж 27,79, то застосовується більший готівковий курс). Згідно з п. 1.2 Додатку № 2 ціна продажу об`єкта нерухомого майна розраховується і відображається в Основному договорі як сума сум, які розраховані відповідно до пп. 2.1.2; 2.2.2; 2.3.2; 2.4.2; 2.5.2; 2.6.2 та 2.7.2 цього Додатку № 2 збільшена відповідно на суму, розраховану відповідно до п. 3.2 Додатку № 2 або зменшена відповідно на суму, розраховану відповідно до п. 3.3 Додатку № 2. У п. 2.1. Додатку № 2 зазначено, що першим платежем є авансовий платіж, який розраховується як добуток числа, вказаного в п. 2.1.3 Додатку № 2 і коефіцієнту, зазначеному у п. 1.1.3 Додатку № 2, при цьому вказаний платіж має бути сплачений до 30.01.2019 та у п. 2.1.3 вказано, що еквівалент суми, яка підлягає сплаті - 20 711,50 дол. США. Відповідно до п. 2.2-2.7 Додатку № 2 Сторона - 2 зобов`язана здійснити на користь Стороні-1 наступні платежі: -до 28.04.2019 - платіж, який еквівалентний 862,98 дол. США; -до 28.07.2019 - платіж, який еквівалентний 862,98 дол. США; -до 28.10.2019 - платіж, який еквівалентний 862,98 дол. США; -до 28.01.2020 - платіж, який еквівалентний 862,98 дол. США; -до 28.04.2020 - платіж, який еквівалентний 862,98 дол. США; -до 29.06.2020 - платіж, який еквівалентний 862,97 дол. США. Згідно з п. 2.5 Попереднього договору на підписання Основного договору кожна зі Сторін зобов`язана прибути в повідомлений Стороною-1 дату, час, місце і до нотаріуса та мати з собою і надати нотаріусу, який посвідчуватиме Основний договір, всі документи, які необхідні від такої особи для вчинення нотаріальної дії - нотаріального посвідчення основного договору. Пунктом 4.1 Попереднього договору передбачено, що у разі не укладення Основного договору у визначений строк, Сторона з вини якої Основний договір не був укладений зобов`язана сплатити іншій Стороні штраф у розмірі 1% від ціни Об`єкта нерухомого майна, визначеної відповідно до цього Договору. Вказаний штраф Сторона зобов`язана сплатити негайно після виникнення підстав для її нарахування, але до моменту укладення Основного договору. Сторона-1 вправі утримати суми, належні Стороні-2 відповідно до п.п.4.1, 4.2 та 4.3 цього Договору з коштів, які підлягають поверненню Стороні-2 (п. 4.6 Попереднього договору). Розділом 5 передбачені підстави для розірвання Попереднього договору. Так, відповідно до п. 5.1. договір може бути розірвано за згодою Сторін, а також у випадках, про які вказано у пп. 5.2 та 5.3 цього Договору. Відповідно до п.5.2 Попереднього договору у випадку прострочення виконання грошових зобов`язань Стороною-2 більше як на 7 календарних днів, Сторона -1 має право в односторонньому порядку відмовитись від даного Договору чи розірвати цей Договір і зобов`язана повернути Стороні -2 кошти відповідно до пункту 5.4 цього договору протягом шістдесяти календарних днів від дати повідомлення Стороною-1 Сторони-2 про відмову від цього Договору. Згідно з п. 5.3 Попереднього договору у разі не укладення Основного договору у визначений строк, Сторона не з чиєї вини не був укладений Основний договір вправі ініціювати розірвання цього Договору. Водночас п. 5.4. Попереднього договору передбачено, що у разі якщо цей договір буде розірвано відповідно до п. 5.1. або п. 5.3. цього Договору , Сторона-1 зобов`язана повернути всі кошти, які сплачені Стороною-2 Стороні-1 відповідно до п. 2.2 цього Договору, за винятком сум, які Сторона -1 вправі утримати відповідно до п. 4.6. цього Договору. На виконання зобов`язання з оплати авансу Об`єкта нерухомого майна за Попереднім договором, Позивачем було сплачено на користь Відповідача 719 469,20 гривень, а саме: - 29.01.2019 - 575 573,00 грн., що підтверджується квитанцією № ПН2150; - 25.04.2019 - 23 983,00 грн., що підтверджується квитанцією № ПН161; - 25.07.2019 - 8 993,00 грн., що підтверджується квитанцією № 128F661C15, та 14 990,00 грн., що підтверджується квитанцією № ПН90; - 25.10.2019 - 23 983,00 грн., що підтверджується квитанцією № ПН109; - 22.01.2020 - 23 983,00 грн., що підтверджується квитанцією № ПН169; - 18.03.2020 - 47 964,20 грн., що підтверджується квитанцією № ПН122. 16.05.2023, на виконання п. 1.5 Попереднього договору, ПрАТ «КУА «КАРПАТИ-ІНВЕСТ» на адресу [PERSON] , зазначену в Попередньому договорі, а саме: [ADDRESS] , було направлено повідомлення про укладення Основного договору, що підтверджується описом вкладення та накладною № 0410600325292. 26.09.2023 на адресу [PERSON] відповідачем також було направлено повідомлення про необхідність доплати авансової вартості квартири у розмірі 10 185,48 грн., що підтверджується описом вкладення та накладною № 0410600465698. У зв`язку з тим, що [PERSON] не здійснила доплату авансової вартості квартири та не прибула на підписання Основного договору, ПрАТ "КУА "КАРПАТИ-ІНВЕСТ" було прийнято рішення розірвати Попередній договір, про що було направлено позивачу повідомлення від 30.10.2023, підтверджується описом вкладення та накладною № 0410600471167. Відповідно до змісту вказаного повідомлення, Попередній договір вважатиметься розірваним через 7 (сім) календарних днів з моменту отримання цього повідомлення. 25.01.2024 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафраном Р.В. було посвідчено заяву ПрАТ "КУА "КАРПАТИ-ІНВЕСТ" про розірвання Попереднього договору, яку направлено того ж дня, що підтверджується описом вкладення та накладною № 7901910161361. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання. Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові. З огляду на викладене, встановивши, що у передбачений попереднім договором строк сторони не уклали договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна, суд дійшов висновку про те, що грошові кошти, сплачені [PERSON] на користь ПрАТ «КУА «КАРПАТИ-ІНВЕСТ» за Попереднім договором, є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Згідно з платіжною інструкцією № 105 ПрАТ «КУА «КАРПАТИ-ІНВЕСТ» на рахунок позивача було перераховано грошові кошти у розмірі 712 274,51 грн., які є різницею між сплаченими позивачем коштами за Попереднім договором у розмірі 719 469,20 грн. та штрафом в 1% від ціни обєкта нерухомого майна, передбаченим п. 4.1 Попереднього договору, у розмірі 7 194,69 грн. У зв`язку з цим позивач зменшила позовні вимоги та просила стягнути на її користь 366 276,64 грн., що є еквівалентом 8 792,05 дол. США за офіційним курсом НБУ на 06.02.2025. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Водночас Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання на території України грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одним із елементів належного виконання зобов`язання є його виконання у валюті, погодженій сторонами. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які укладаються та виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Велика Палата Верховного Суду вже неодноразово виснувала, що у цивільному законодавстві відсутня заборона на укладення правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги. Такий підхід до розуміння правової природи іноземної валюти як валюти зобов`язання є усталеним і послідовним у практиці Великої Палати Верховного Суду (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16, від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17), а підстав для відступу від нього відсутні. За змістом частин першої, другої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Традиційним в доктрині приватного права та судовій практиці є розмежування валюти боргу та валюти платежу як елементів грошового зобов`язання. Валюта боргу - це грошові одиниці, в яких обчислена сума зобов`язання (що дозволяє визначити його ціннісне значення). У свою чергу, під валютою платежу розуміються грошові знаки, які є засобом погашення грошового зобов`язання і в яких повинне здійснюватися його фактичне виконання. За загальним правилом при наявності «валютного застереження», тобто визначення грошового еквіваленту в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інші правила визначення суми платежу можуть встановлюватися, зважаючи на прямий припис в частині другій статті 533 ЦК України, тільки договором, законом чи іншими нормативно-правовими актами (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року в справі № 755/9348/15-ц (провадження № 61-30272св18). У пункті 5.4. Попереднього договору сторони погодили, що у разі розірвання Попереднього договору з підстав, визначених п. 5.1. або п. 5.3. цього Договору , Сторона-1 зобов`язана повернути всі кошти, які сплачені Стороною-2 Стороні-1 відповідно до п. 2.2 цього Договору, за винятком сум, які Сторона -1 вправі утримати відповідно до п. 4.6. цього Договору. При цьому, як вбачається зі змісту пунктів 2.2-2.7 Додатку № 2 до Попереднього договору позивач [PERSON] була зобов`язана здійснювати на користь відповідача платежі в гривнях, проте з прив`язкою до їх еквіваленту, визначеного в доларах США, за курсом одного долару США за гривні по НБУ 27,79 (але якщо на день здійснення платежу готівковий курс продажу одного долару США за гривні по НБУ, є більшим, ніж 27,79, то застосовується більший готівковий курс). Таким чином, у Додатку № 2 до Попереднього договору сторони погодили необхідність сплати позивачем (покупцем) авансу у розмірі 25 889,37 доларів США, визначивши тим самим, що одиницею виміру суми коштів, яка підлягає сплаті за зобов`язанням (валютою боргу), є саме долар США, а не гривня, як зазначає сторна відповідача. Натомість, гривня у даному випадку виступила валютою платежу. Тобто, змістом зобов`язання є повернення заборгованості в розмірі, який еквівалентний 25 889,37 дол. США на момент повернення боргу за вирахуванням 1% штрафу, передбаченого п. 4.1 Попереднього договору, тобто 25 630,48 дол. США. (25 889,37 дол. США (сплачені позивачем за Попереднім договором) - 258,89 дол. США (штраф 1 % від ціни об`єкта нерухомого майна за п. 4.1 Попереднього договору), оскільки сторонами не укладений Основний договір у зв`язку з тим, що позивач не здійснила доплату авансової вартості квартири та не прибула на підписання Основного договору, а тому до неї застосовуються наслідки, передбачені п. 4.1 Попереднього договору. Позивач просить стягнути з відповідача 366 276,64 грн., що є еквівалентом 8 792 дол. США 05 центів, за офіційним курсом НБУ на 06.02.2025. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14 висновувала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які підлягають стягненню з боржника, вносить двозначність у розуміння суті обов`язку боржника. Формулюючи висновок щодо застосування частини другої статті 533 ЦК України у спірних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11.09.2024 у цивільній справі № 500/5194/16 констатувала, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення. Згідно з частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Як встановлено судом, відповідачем повернуто позивачу грошові кошти у розмірі 712 274,51 грн., що за курсом продажу одного долара США за гривні по НБУ 41,66 еквівалентно 17 097,32 дол. США станом на 06.02.2025. Враховуючи, що на 06.02.2025 еквівалент 25 630,48 дол. США становив 1 067 765,80 грн., залишок коштів, які підлягають поверненню позивачу, становить 355 491,29 грн. = 1 067 765,80 грн. - 712 274,51 грн., оскільки належним виконанням відповідачем зобов`язання по поверненню позивачу коштів, сплачених у якості авансу за Попереднім договором, є повернення грошових коштів у національній валюті, сума яких є еквівалентною 25 630,48 дол. США. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у розмірі у розмірі 355 491,29 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial