Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У жовтні 2025 року представник позивача ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 000210413207 від 10 квітня 2021 року в розмірі 14296,58 грн., яка складається з: 4929,00 грн. - залишок заборгованості за тілом кредиту, 1459,04 грн. - залишок заборгованості за відсотками, 7393,50 грн. - залишок заборгованості по простроченим відсоткам, 515,04 грн. - інфляційне збільшення, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, 10 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «ФОРЗА» та [PERSON] укладено договір № 000210413207 про надання в позику 4929,00 грн., шляхом зарахування на карту [NUMBER] вказану позичальником при оформленні договору. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором позики, з кінцевим терміном погашення (п.п.1.6.3.) не пізніше 25 квітня 2021 року, базова процентна ставка в день становить 1.85% (п.п.1.6.8.), та процентною ставкою 2,5% за кожен день, яка застосовується у разі прострочення повернення коштів. Між ТОВ «ФК «ФОРЗА» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» 30 листопада 2025р. укладено договір факторингу №20211130-Ф/1 за умовами якого, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до [PERSON] в сумі 6388,04 грн. Відповідач умови договору не виконувала і станом на 10 жовтня 2025 року утворилась заборгованість на суму 14296,58 грн., яку позивач просить стягнути, в тому числі 7393,50 грн нарахованих відсотків новим кредитором на підставі п.5.9 договору поза межами строку дії договору, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за період 01 грудня 2021 року по 29 січня 2022 року та інфляційні втрати, за період 26.04.2021 року по 23.02.2022 року в розмірі - 515,04 грн. Рух справи Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2025 року головуючим у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 25 листопада 2025 року.За клопотанням позивача витребувано в АТ «Укргазбан» інформацію про емітування платіжної карти № [NUMBER] , на яку були перераховані кредитні кошти на ім`я відповідача [PERSON] . Представник позивача в судове засідання 25 листопада 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві клопотав проводити розгляд без участі предсавника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання 25 листопада 2025 року не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу останнього відомо мого зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Конверт повернувся на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідач з 24 січня 2024 року рахується знятою з місця останньої реєстрації, нові дані суду не сповіщено. Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» підлягає задоволенню виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Відповідно до договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 000210413207 від 10 квітня 2021 року укладеного між ТОВ «ФК «ФОРЗА» та [PERSON] їй надано в позику 4929,00 грн., шляхом зарахування грошових коштів на карту [NUMBER] номер якої вказану позичальником при оформленні договору. Відповідно до п.п. 1.6.2, 1.6.3 строк дії договору 16 днів від дати отримання кредиту, дата погашення 25 квітня 2021 року. Пунктом 5.3 договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно Графіку платежів. Графік платежів визначений в розділі 2, відповідно до якого позичальник зобов`язана сплатити 4929,00 грн. отриманих коштів та 1459,04 грн - відсотків за користування кредитом. За умовами п.5.8, 5.9 договору прострочення сплати кредиту та процентів згідно графіка платежів не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення кредитодавцем. Після закінчення строку на який надано кредитні кошти та неповернення позичальником кредитних коштів у повному обсязі, відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі 2,5% в день відповідно до ст.615 ЦК України до повного розрахунку за договором. При заповненні заяви [PERSON] формуляру про акцептування оферти вказала поточний рахунок/картки: [NUMBER] на який кредитором зараховані грошові кошти. Між ТОВ «ФК «ФОРЗА» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» 30 листопада 2025р. укладено договір факторингу №20211130-Ф/1 за умовами якого, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до [PERSON] за договором позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 000210413207 від 10 квітня 2021 року в розмірі 6388,04 грн., що доводиться витягом з реєстру прав вимоги від 12 серпня 2025 року. За розрахунком заборгованості (виписки з особового рахунку) станом на 10 жовтня 2025 року у [PERSON] утворилась заборгованість на суму 14296,58 грн., яка складається: 4929,00 грн. - залишок заборгованості за тілом кредиту, 1459,04 грн. - залишок заборгованості за відсотками, 7393,50 грн - нарахованих відсотків новим кредитором на підставі п.5.9 договору поза межами строку дії договору, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за період 01 грудня 2021 року по 29 січня 2022 року та інфляційні втратиза період 26 квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року в розмірі - 515,04 грн. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Як встановлено судом, з дослідженого кредитного договору, його підписання відповідачем відбулось електронним підписом з одноразовим ідентифікатором w896120x та є безумовною згодою відповдача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів на умовах фінансового кредиту, з якими позичальник ознайомився перед підписанням кредитного договору та отримання кредитних коштів. Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором w896120x направлявся відповідачу у вигляді повідомлення на фінансовий номер +380730607066, який зазначений позичальником у Заяві формуляр про акцептування оферти. Договір про надання грошових коштів у позику підписаний позичальником шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором в електронному кабінеті. Судом перевірено розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем, в загальному розмірі 14296,58 грн,який вважає вірним. Будь-яких заперечень щодо правильності наданого розрахунку матеріали справи не містять. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн відповідно до платіжної інструкції № 2077 від 13 жовтня 2025 року. Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені витрати на правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги № 20251008-8К від 08 жовтня 2025 року укладеного між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та адвокатом Бачинським О.М. Згідно з п. 4.2 Договору про надання правової допомоги № 20251008-8К від 08 жовтня 2025 року клієнт оплачує адвокату 7000,00 грн у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта. Клієнт зобов`язується здійснити оплату наданої адвокатом правової допомоги впродовж 10 днів з моменту постановлення судом рішення відповідної інстанції або добровільної оплати боржником заборгованості. Згідно з Актом прийому-передачі наданих послуг та розрахунком суми судових витрат сума витрат на правничу допомогу складає7000,00 грн, яка включає оплату послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, оплата адвокату за підготовку позовної заяви, збирання доказів, за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів під час розгляду справи. Таким чином розмір витрат на правову допомогу є підтвердженим. Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. З огляду на задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Outcome: approved