Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №01.02.2025 -100001775 від 01.02.2025 року у розмірі 21700 грн та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 01.02.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №01.02.2025-100001775 про видачу кредиту у розмірі 7000 грн на 140 днів, з кінцевим терміном повернення до 20.06.2024. Відповідно до договору від 20.06.2025 кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 7000 грн. строком на 140 днів. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 10.09.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 21700 грн., що складається із: 7000 грн - основний борг, 9800 грн - проценти, 1400 - комісія, 3500 - неустойка. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 30.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження. 20.11.2025 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач просив звільнити його від сплати на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 9800 грн. 00 коп. нарахованих відсотків за кредитом, 3500 грн. 00 коп. неустойки за кожен день неналежного виконання зобов`язання та покласти на позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2422 грн., 40 коп. Вказував, що він в телефонному режимі повідомив співробітнику ТОВ «Споживчий центр», що має статус учасника бойових дій та є діючим військовослужбовцем за контрактом, а тому має право не сплачувати відсотки по кредиту, неустойку та інші штрафні санкції. Співробітник ТОВ «Споживчий центр» погодився та повідомив про необхідність надіслати на їх електронну адресу «info@groshi.com» відповідну заяву з додатками документів. Через кілька діб представник ТОВ «Споживчий центр» повідомив, що вони не можуть застосувати у даному випадку процедуру списання нарахованих відсотків та інших штрафних санкцій, оскільки їм не вистачає документів, а саме військового квитка. Проте військовий квиток знаходиться за місцем проходження служби - Управлінні СБУ. Представник позивача до суду не з`явився, разом з позовною заявою подав заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував щодо повернення позивачу суми тіла кредиту та комісії. Зазначив, що відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Він намагався вирішити це питання з позивачем ще до звернення позивача до суду, однак у нього вимагали надати військовий квиток. Однак військовий квиток його в умовах війни знаходиться за місцем служби. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 01.02.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 7000 грн, строком на 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 20.06.2025. Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію(ї) (якщо комісія (ії) встановлена(і) договором). Пунктом 3.2 Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на банківський рахунок споживача. Пунктом 4.4. Договору визначено, що сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання Кредиту (включаючи безпосередньо день надання Кредиту) включно до дати його фактичного повернення. У разі дострокового повного повернення Кредиту позичальник у день цього повернення сплачує проценти за період фактичного користування Кредитом (включаючи безпосередньо день надання Кредиту). У разі дострокового часткового повернення Кредиту у день повернення позичальник сплачує проценти за період фактичного користування всією сумою Кредиту, а на залишок суми Кредиту нараховуються проценти у загальному порядку, передбаченому договором. Договором передбачена комісія, пов`язана з наданням Кредиту у розмірі 20% від суми кредиту та дорівнює 1400 грн. 00 коп. Комісії у відсотковому значенні нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Як вбачається з долученої до матеріалів справи квитанції «iРay» про перерахунок коштів, позивачем 01.02.2025 року надано відповідачу кредит у розмірі 7000 грн., що свідчить про виконання позивачем своїх обов`язків відповідно до кредитного договору. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, y зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість. Так, з довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №01.02.2025-100001775 від 01.02.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 21700 грн., що складається із: 7000 грн - основний борг, 9800 грн - проценти, 1400 - комісія, 3500 - неустойка. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Як вбачається відповідач не оспорює фактичні обставини справи, а саме те, що він отримав кредит від ТОВ «Споживчий центр» у розмірі 7 000 грн. Водночас заперечує щодо стягнення процентів за користування кредитом та неустойки за невиконання договору на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», оскільки він є військовослужбовцем за контрактом та бере участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України. Відповідно положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Відповідно до визначення, наданого у ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абз. 15 ст. 1). Відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Отже, особливий період в Україні розпочався 17.03.2014 року і триває дотепер. Згідно з Довідкою № 144 від 29.03.2017 року капітан [PERSON] в період з 25.08.2016 року по 03.01.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції Донецької та Луганської областей. Крім того, згідно з Довідкою № 66/11/3-504 від 13.11.2024 року [PERSON] в період з 03.08.2022 року по 11.10.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи у Сумській області. Як вбачається [PERSON] є військовослужбовцем та проходить військову службу в органах Служби безпеки України за контрактом осіб офіцерського складу з 08.06.2011 року по теперішній час, що підтверджується довідкою від 28.01.2025 року № 44. У судовому засіданні відповідач підтвердив перебування на військовій службі в органах Служби безпеки України. Тобто, як на момент укладення кредитного договору, так і на дату розгляду справи відповідач є військовослужбовцем за контрактом та проходить службу в умовах дії особливого періоду та брав та бере участь у здійсненні заходів оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України. Отже, на відповідача в повній мірі поширюються вказані гарантії, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей». Таким чином, нарахування позивачем процентів за користування кредитом у сумі 9800,00 грн та неустойки 3500,00 грн суперечить вимогам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей». Отже, суд проаналізувавши, встановлені фактичні обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 000 грн, за комісією у розмірі 1400 грн., всього у розмірі 8400 грн. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи звільнений, то слід компенсувати з державного бюджету позивачу сплачений судовий збір пропорційно від розміру задоволених позовних вимог. Частка задоволених вимог становить: 8400,00 грн / 21700,00 грн х 100% = 38,71%. Тобто розмір судового збору, який підлягає компенсації з державного бюджету на користь позивача становить: 2422,40 грн х 38,71% = 937,71 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial