Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Заявник [PERSON] , зацікавлена особа Тернопільська міська\~рада,звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви заявником викладено обставини, що у належному йому правовстановлюючому документі, а саме, свідоцтві про право власності № [NUMBER] від 24.11.1993 виявлені розбіжності у його по батькові, а саме замість вірного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Дана обставина перешкоджає заявнику реалізувати своє право власності на налене йому майно. З підстав, наведених у заяві, заявник просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме, свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 24 листопада 1993 року на квартиру [ADDRESS] , яке видано на підставі розпорядження Тернопільської міської адміністрації міської Ради народних депутатів №490 від 21 червня 1993 року на ім`я « [PERSON] ». Ухвалою судді від 08.10.2025 відкрито провадження у цивільній справі та призначено її до судового розгляду. У судовому\~засіданні представник\~заявника [PERSON] \~заявупідтримала з підстав та обґрунтувань, викладених у ній, та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилася, однак подала письмові пояснення, в яких просила розгляд справи проводити без її участі, щодо заяви покладається на думку суду. Заслухавши представника заявника, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] по батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». [PERSON] народився [INFO] , та його батьками є [PERSON] і [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.09.2025. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 24.11.1979, [PERSON] та [PERSON] 24.11.1979 зареєстрували шлюб. Як слідує з довідки №821 від 17.09.2025, виданої [PERSON] про те, що він дійсно зареєстрований і проживає в [ADDRESS] і займає житлову площу 39,4 кв.м., з 3 кімнат на 3 поверсі, 5-ти поверхового будинку. Тип власності приватизована. Власником особового рахунку цієї житлової площі є [PERSON] . Згідно свідоцтва на право власності №53 від 24.11.1993, виданого на підставі розпорядження Тернопільської міської адміністрації міської Ради народних депутатів №490 від 21.06.1993, державна Адміністрації міської Ради народних депутатів м. Тернопіль посвідчує, що квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] » на праві особистої власності. Відповідно до Реєстрового напису на документі про право особистої власності записаного в книгу №2, стор. №9 за реєстровим №53 від 24.11.1993, зазначена в цьому документі трьохкімнатна квартира [ADDRESS] , зареєстрована в Тернопільському бюро технічної інвентаризації по праву особистої власності за [PERSON] ». Згідно технічного паспорта на квартиру за адресою [ADDRESS] , власником є [PERSON] ». Відтак, у свідоцтві про\~право власності\~№ [NUMBER] \~від 24\~листопада 1993\~рокуневірно зазначено по батькові заявника, зокрема, « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Суд погоджується з такими аргументами заявника, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Згідно ч. 1\~ст. 2 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено частиною 1\~статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи у тому числі про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.\~Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. ч. 1 ст. 315 ЦПК\~і не є вичерпним. Як зазначено у пункті 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з частиною 1\~статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За таких обставин, беручи до уваги той факт, що існує розбіжність в написанні по батькові заявника у свідоцтві про право власності №53 від 24 листопада 1993 року, яке не збігається\~із зазначенням\~«по батькові»\~заявника у\~його паспорті, що унеможливлює здійснення ним права на безперешкодне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відтак, суд дійшов висновку, що заява є підставною, обґрунтованою, а факт належності правовстановлюючого документа заявнику [PERSON] підтверджено належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved