Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У травні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог зазначається, що 10 червня 2024 року між сторонами укладено кредитний договір № 10.06.2024-100002809, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 6\~000 грн., строком на 98 днів, тобто до 15.09.2024, зі сплатою процентів у розмірі 1,35 % на день, Відповідач зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитом. Однак, у порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконала, тому станом 15.09.2024 має заборгованість перед ТОВ «Споживчий центр» в загальному розмірі 17\~838\~грн.,\~що складається\~із заборгованості\~по тілу\~кредиту у\~розмірі 6\~000,00\~грн.,\~по процентам\~у розмірі\~7\~938\~грн.,\~комісія у\~розмірі 900\~грн.,\~неустойка у\~розмірі 3\~000\~грн. З огляду на викладене, ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом у загальному розмірі 17 838 грн., а також судові витрати у розмірі 2\~422,40 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. У судове засідання представник ТОВ «Споживчий центр» не з`явився.\~У прохальній\~частині позовної\~заяви зазначене\~прохання щодо\~розгляду справи\~без участі\~представника позивача, позовні вимоги представник підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив не подав, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом. 10 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 10.06.2024-100002809, відповідно до п. 3.1. якого Кредитор зобов`язався надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити Проценти. Відповідно до п. 3.2 Договору кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно п. 3.3 кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах, визначених у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. У п. 1-4 Заявки сторони погодили суму кредиту у розмірі 6000 грн., строк, на який надається кредит, 98 днів з дати його надання, та дату повернення (виплати) кредиту 15.09.2024. Згідно п. 6 денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1,13% = (6671.79/6000)/98 * 100%. Відповідно до п. 7 проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. З копії квитанції № 2474028748 від 10.06.2024 видно, що позивач умови договору виконав, перерахувавши відповідачу суму кредиту у розмірі 6 000 грн. за Договором № 10.06.2024-100002809 від 10 червня 2024 року. Із наданої позивачем Довідки-розрахунку про стан заборгованості за вищевказаним кредитним договором видно, що у відповідача утворилася заборгованість у загальному розмірі 17\~838,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6 000,00 грн., по процентам у розмірі 7\~398,00 грн., по комісії у розмірі 900,00 грн., по неустойці у розмірі 3\~000,00 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уклала вищезазначений договір, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вищевказаний кредитний договір № 10.06.2024-100002809 від 10 червня 2024 року прирівнюється до укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене, дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем [PERSON] сума заборгованості за кредитним договором № 10.06.2024-100002809 від 10 червня 2024 року не сплачена, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, задоволення у повному обсязі та стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу у розмірі 17\~838, 00 гривень. Щодо судових витрат Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 23 квітня 2024 року. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved