Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

У квітні 2025 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] та [PERSON] є споживачами центрального опалення (теплової енергії) та гарячої води, яку він постачає за адресою: [ADDRESS] . Крім того вказує, що відповідачі своєчасно не сплачували кошти за надані послуги, у зв`язку із чим станом на 28.02.2025 утворилася заборгованість. Оскільки відповідачі в добровільному порядку заборгованість не погашають, КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» просить стягнути на його користь з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 12 630 грн. 91 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 1 642 грн. 02 коп., трьох процентів річних у розмірі 409 грн. 03 коп., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 8 707 грн. 25 коп., інфляційної складової боргу 1 131 грн. 94 коп., трьох процентів річних у розмірі 281 грн. 97 коп., заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 18 564 грн. 48 коп., інфляційної складової боргу 2 413 грн. 38 коп., трьох процентів річних у розмірі 601 грн. 18 коп., за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 32 712 грн. 62 коп., інфляційної складової боргу 4 252 грн. 64 коп., трьох процентів річних у розмірі 1 059 грн. 35 коп., заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії у період з 01.11.2021 у розмірі 28 481 грн. 48 коп., інфляційної складової боргу 3 034 грн. 80 коп., трьох процентів річних у розмірі 747 грн. 73 коп., пені у розмірі 438 грн. 35 коп., заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у період з 01.11.2021 у розмірі 27 090 грн. 91 коп., інфляційної складової боргу 2 992 грн. 93 коп., трьох процентів річних у розмірі 720 грн. 43 коп., пені у розмірі 442 грн. 92 коп., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 993 грн. 11 коп., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 667 грн. 07 коп, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 8 грн. 50 коп. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження). Ухвалою суду, яка направлена відповідачам в установленому порядку, їм був наданий строк для подання відзиву на позов. У відзиві на позовну заяву [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він не є власником квартири, а лише там зареєстрований. Крім того ним заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, а також заявлено про неправомірне нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних. [PERSON] у встановлений строк відзив на позов не подала. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відтак з 01.05.2018 надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Правовідносини з постачання фізичними особами центрального опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (далі Правила). Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 договір про надання послуг з центрального опалення, послуг з центрального постачання холодної води, послуг з центрального постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до норм ЦК України встановлено, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, пунктами 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно витягу з реєстру територіальної громади м. Києва № 127617174 від 14.03.2025 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до [PERSON] та [PERSON] з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення у розмірі 12 630 грн. 91 коп. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 8 707 грн. 25 коп., що також підтверджується додатками № 1 та № 2 до вказаного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості позивача вбачається, що заборгованість споживачів послуг центрального опалення (теплової енергії) та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] складає 150 025 грн. 02 коп., з яких за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 12 630 грн. 91 коп., інфляційну складову боргу у розмірі 1 642 грн. 02 коп., трьох процентів річних у розмірі 409 грн. 03 коп., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 8 707 грн. 25 коп., інфляційної складової боргу 1 131 грн. 94 коп., трьох процентів річних у розмірі 281 грн. 97 коп., заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 18 564 грн. 48 коп., інфляційної складової боргу 2 413 грн. 38 коп., трьох процентів річних у розмірі 601 грн. 18 коп., за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 32 712 грн. 62 коп., інфляційної складової боргу 4 252 грн. 64 коп., трьох процентів річних у розмірі 1 059 грн. 35 коп., заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії у період з 01.11.2021 у розмірі 28 481 грн. 48 коп., інфляційної складової боргу 3 034 грн. 80 коп., трьох процентів річних у розмірі 747 грн. 73 коп., пені у розмірі 438 грн. 35 коп., заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води у період з 01.11.2021 у розмірі 27 090 грн. 91 коп., інфляційної складової боргу 2 992 грн. 93 коп., трьох процентів річних у розмірі 720 грн. 43 коп., пені у розмірі 442 грн. 92 коп., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 993 грн. 11 коп., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 667 грн. 07 коп, заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 8 грн. 50 коп. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 3 вказаної статті солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Згідно з ч. 4 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з пунктами 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, за відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів письмового звернення [PERSON] до КП «Київтеплоенерго» з інформацією про фактичне непроживання за адресою реєстрації, останній має нести обов`язок зі сплати комунальних послуг за адресою реєстрації на рівні з іншими користувачами вказаного майна. Таким чином, твердження [PERSON] про те, що він є неналежним відповідачем не відповідає дійсності. Щодо строків позовної давності слід зазначити наступне. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Правила про позовну давність передбачають право на позов у матеріальному сенсі. Якщо особі належить цивільне право, і це право порушено, то вона вправі здійснити своє право у примусовому порядку, проти волі зобов`язаної особи, шляхом звернення до національного суду або до іншого компетентного органу. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Згідно з ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Строк давності переслідує кілька важливих цілей, а саме: забезпечує правову визначеність і закінченість, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень щодо подій, які мали місце у далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми (рішення Європейського суду з прав людини від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Згідно пунктів 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Так, з матеріалів справи убачається, що 14.04.2025 позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Як встановлено судом, постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 на усій території України з 12.03.2020 запроваджено карантин, який скасовано 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023. Згідно п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Водночас, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, дію якого на момент розгляду справи не припинено. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Законом України «Про внесення змін до ЦК України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023, який набрав чинності 30.01.2024, внесено зміни до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З урахуванням викладеного, позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог заявлених за період до березня 2017 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачів за послуги з централізованого опалення станом на березень 2017 року становила 5 792 грн. 78 коп., при цьому заборгованість з постачання гарячої води станом на березень 2017 року відсутня, а тому стягнення заборгованості на цю суму задоволенню не підлягає з подальшим перерахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних на залишок суми за розрахований позивачем період згідно наступних розрахунків: Сума боргу - 6 838,13 (12 630,91 - 5 792,78); Інфляційні втрати за лютий 2024 - 20,51 (6838,13 х 100,30% - 6838,13); Інфляційні втрати за березень 2024 - 34,19 (6838,13 х 100,50% - 6838,13); Інфляційні втрати за квітень 2024 - 13,68 (6838,13 х 100,20% - 6838,13); Інфляційні втрати за травень 2024 - 41,03 (6838,13 х 100,60% - 6838,13); Інфляційні втрати за червень 2024 - 150,44 (6838,13 х 102,20% - 6838,13); Інфляційні втрати за липень 2024 - 0,00 (6838,13 х 100,00% - 6838,13); Інфляційні втрати за серпень 2024 - 41,03 (6838,13 х 100,60% - 6838,13); Інфляційні втрати за вересень 2024 - 102,57 (6838,13 х 101,50% - 6838,13); Інфляційні втрати за жовтень 2024 - 123,09 (6838,13 х 101,80% - 6838,13); Інфляційні втрати за листопад 2024 - 129,92 (6838,13 х 101,90% - 6838,13); Інфляційні втрати за грудень 2024 - 95,73 (6838,13 х 101,40% - 6838,13); Інфляційні втрати за січень 2025 - 82,06 (6838,13 х 101,20% - 6838,13); Інфляційні втрати за лютий 2025 - 54,71 (6838,13 х 100,80% - 6838,13); Таким чином, інфляційні втрати за вказаний період становить 888 грн. 78 коп. (20,51 + 34,19 + 13,68 + 41,03 + 150,44 + 41,03 + 102,57 + 123,09 + 129,92 + 95,73 + 82,06 + 54,71). 3 процента річних за лютий 2024 - 16,25 (6838,13 х 3 % / 366 х 29); 3 процента річних за березень 2024 - 17,37 (6838,13 х 3 % / 366 х 31); 3 процента річних за квітень 2024 - 16,81 (6838,13 х 3 % / 366 х 30); 3 процента річних за травень 2024 - 17,37 (6838,13 х 3 % / 366 х 31); 3 процента річних за червень 2024 - 16,81 (6838,13 х 3 % / 366 х 30); 3 процента річних за липень 2024 - 17,37 (6838,13 х 3 % / 366 х 31); 3 процента річних за серпень 2024 - 17,37 (6838,13 х 3 % / 366 х 31); 3 процента річних за вересень 2024 - 16,81 (6838,13 х 3 % / 366 х 30); 3 процента річних за жовтень 2024 - 17,37 (6838,13 х 3 % / 366 х 31); 3 процента річних за листопад 2024 - 16,81 (6838,13 х 3 % / 366 х 30); 3 процента річних за грудень 2024 - 17,37 (6838,13 х 3 % / 366 х 31); 3 процента річних за січень 2025 - 17,42 (6838,13 х 3 % / 365 х 31); 3 процента річних за лютий 2025 - 15,73 (6838,13 х 3 % / 365 х 28); Таким чином, 3 процента річних за вказаний період становить 220 грн. 86 коп. (16,25 + 17,37 + 16,81 + 17,37 + 16,81 + 17,37 + 17,37 + 16,81 + 17,37 + 16,81 + 17,37 + 17,42 + 15,73). При цьому, [PERSON] вказує на неправомірне нарахування інфляційних втрат і стягнення трьох процентів, посилаючись на Постанову КМУ № 206 від 05.03.2022. Разом з тим, п. 1 постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 передбачено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285); Оскільки місто Київ до такого переліку не входить, суд вбачає правомірним нарахування позивачем інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] та [PERSON] в добровільному порядку не виконують взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів за надані позивачем послуги, з урахуванням застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають покладеню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial