Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договорам. В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 11.09.2024 року між [PERSON] та ТОВ "Аванс Україна" укладено кредитний договір № 11084-09/2024, на підставі якого відповідачу надано кредит в сумі 9000 грн. строком на 120 дні, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Однак, відповідач належним чином умови договору не виконав, кредитні кошти у визначений строк не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість в загальній сумі 22855,5 грн., з яких 9000 грн. тіло кредиту, 9355,5 грн. відсотків та 4500 грн. штрафні санкції. 24.12.2024 року між ТОВ "Аванс Україна" та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, згідно якого до позивача перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до відповідача. Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість. Ухвалою від 28.07.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою від 07.10.2025 р. відкладено судове засідання. Представник позивача\~в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням на офіційному сайті Судова влада про виклик до суду. За таких обставин, з урахуванням положень статті ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно вимог статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне. 11.09.2024 р. між ТОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №11084-09/2024 (а.с. 6-10). Відповідно до п.п.1.1, 1.2 Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 9000,00 грн. на умовах строковості зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку на умовах, визначених ним Договором. Тип кредиту: кредит, мета отримання кредиту: на власні потреби, строк - 120 днів. Дата погашення кредиту 08.01.2025 р. Процентна ставка становить 0,99% в день та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 Договору (п.1.4.1). Кредит надається клієнту в безготівковій формі на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149-49хх-хххх-7386 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (п. 1.6). Відповідно до п. 3.3 Договору, нарахування процентів за цим Договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного п. 1.2 Договору, починаючи з дня надання кредиту клієнту та нараховується на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня. Сторонами підписано Додаток до договору, яким узгоджено графік платежів рівними частинами, строк кредитування до 08.01.2025 р. (а.с.10). Крім того, між ТОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, яким передбачено, що суму\~кредиту 9000 грн., строк кредитування 120 днів, процентна ставка 0,99% в день, загальні витрати за кредитом 10692,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 19692,00 грн. Кредитний договір, графік платежів та паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. Згідно інформаційної довідки від 23.04.2025 р. ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яке надає послуги з переказу коштів,11.09.2024 р. на картку № [NUMBER] хх-хххх-7386 перераховано кошти в сумі 9000 грн., номер транзакції 507156003. 24.12.2024 р. між ТОВ«АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ«ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 24122024, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб (п.1.1.) (а.с.14-17). Пунктом 1.2. Договору факторингу передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому- передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. На виконання умов договору, 24.12.2024 р. підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року (а.с. 18). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 22855,5 грн. по договору 11084-09/2024. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи, кредитні договори, графіки платежів, паспорта споживчого кредиту підписано відповідачем, шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Після підписання договорів у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у кредитора виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» виконало належним чином, надававши відповідачу кредиті кошти в загальній сумі 9000 грн. В матеріалах справи відсутні докази щодо належного виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 10781 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що на виконання умов кредитного договору №11084-09/2024 від 11.09.2024 р. ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надано відповідачу кредитні кошти в сумі 9000 грн., строком на 120 днів до 08.01.2025 р. Однак, в порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 9000 грн. тіла кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Зазначена заборгованість не спростована відповідачем. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, суд враховує наступне. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Як вбачається з умов кредитних договорів, кредитор надав відповідачу кредитні кошти терміном на 120 днів. Умовами договорів передбачено,\~що за користування кредитом, клієнт сплачує товариству 0,99% на добу (п. 1.4.1). Здійснивши розрахунок відсотків за користування кредитними коштам, суд дійшов висновку, що\~заборгованість відповідача по відсоткам складає 10692 грн. нарахованих з 11.09.2024 р. по 08.01.2025 р.\~(120 день х 89,1 грн.). Проте, враховуючи\~межі заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 9355,5 грн. відсотків. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 4500 грн. штрафних санкцій, суд враховує наступне. Ухвалою від 07.10.2025 р. позивачу запропоновано конкретизувати вид штрафних санкцій, зазначити норми права та умови договору, на підставі яких нараховано штрафні санкції, надати розрахунок заборгованості штрафних санкцій із зазначенням розміру та періоду нарахування. Проте, вимоги ухвали не виконані. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). А відтак, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 4500 грн. штрафних санкцій, слід відмовити. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі 18355,5 грн, що складає 80,3% від заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір за розгляд позовної заяви покладається на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved