Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

\~ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до\~\~суду з \~позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 439737 від 09.12.2020 у розмірі 45\~146, 51 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.12.2020 [PERSON] та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» уклали договір № 439737, відповідно до умов якого відповідач отримав 25\~000, 00 грн. на строк 365 днів Відповідач відповідно до умов договору зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти відповідно до умов договору. Внаслідок порушення зобов`язань за вищевказаним кредитним договором відповідач має непогашену заборгованість у загальному розмірі 45146,51 грн., з яких: 25 000, 00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 19\~103, 72 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 884, 58 грн. інфляційні збитки за період з 09.12.2021 по 23.02.2022; 158,21 грн. - нараховані 3 % річних за період з 09.12.2021 по 23.02.2022. 30.06.2021 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за тцим договором. 10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Таким чином,\~ позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2\~422, 40 грн. та 16 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 28.10.2025 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Просив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзиву не надав. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, враховуючи позицію Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Крім того, направлені за місцем реєстрації відповідача судові виклики відділенням поштового зв`язку повернуті на зворотну адресу суду з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи. На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що 09.12.2020 ТОВ СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] уклали договір № 439737 про надання споживчого кредиту, за умовами якого товариство надає споживачеві кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплати проценти за користування ним (п.1.2). Сума кредиту (загальний розмір) складає 25\~000, 00 грн., строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 09.12.2021 включно. Тип процентної ставки фіксована, за перший день користування 25 % в день, за всі наступні дні 85 % річних, мета отримання кредиту споживчі потреби (п. 1.3 п.1.6). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 20 000, 00 грн. за реквізитами платіжної карти [NUMBER] , у розмір 5\~000, 00 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язання з оплати процентів за перший день користування кредитом. Довідкою іРау за вих №» 2646_250313161202 від 13.03.2025 підтверджено, що 09.12.2020 о 10.28.40 на карту [NUMBER] перераховано 20\~000, 00 грн. , номер транзакції 74646638. Згідно з\~розрахунком заборгованості,\~складеним ТОВ\~«СЛОН КРЕДИТ»,\~ [PERSON] \~станом на\~30.06.2021\~має заборгованість за договором № 439737 у загальному розмірі 34\~672, 22 грн., з яких : 20\~000, 00 грн. за тілом кредиту; 5\~000, 00 грн. за відсотками за перший день користування кредитом; 9\~677, 22 грн. за відсотками. 30.06.2021 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №30-06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 439737 від 09.12.2020. У відповідності до п.2.3 договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 за цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників. Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~до договору\~факторингу №30-06/2021\~від 30.06.2021\~ ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~набуло право\~грошової вимоги\~до [PERSON] за договором № 439737 від 09.12.2020 в загальній сумі 34\~672, 22 грн., з яких 20 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14\~672, 00 грн. заборгованість по процентам. У відповідності до п. 2.4 договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 за цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за яким передається. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023 заборгованість становить 45\~146, 51 грн., з яких: 25 000 грн. заборгованість по основній сумі кредиту; 9\~672, 22 грн. заборгованість по відсоткам на дату відступлення прав вимоги ; 9\~431, 50 грн. нараховані відсотки за період з 30.06.2021 по 08.12.2021, 158, 21 грн. нараховані 3 % річних, 884, 58 грн. нарахована сума інфляційних збитків. ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року відступило ТОВ «Коллект центр» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором № 439737 від 09.12.2020. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №10/01-2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Коллект центр» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в загальній сумі 45\~146, 51 грн., з яких: 25\~000, 00 грн. заборгованість по основній сумі кредиту; 19\~103, 72 грн. заборгованість по нарахованим відсоткам, 1042, 779 грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України. Згідно п.5.4 договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року з моменту відступлення (передачі) первісним кредитором новому кредитору прав вимоги, новий кредитор є таким, що замінив первісного кредитора у правовідносинах з боржником, що існують на дату відступлення (передачі) прав вимоги і мають відношення до прав вимоги. Положенням пункту 2.3 договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 передбачено, що за цим договором клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрі боржників. Згідно п.2.4 договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 за цим договором фактор одержує (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами фінансових послуг, право вимоги за якими передається. Таким чином, умовами договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 узгоджено, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуває від ТОВ «Слон кредит» право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 439737 від 09.12.2020 за всіма грошовими зобов`язаннями, проте лише в межах суми заборгованості, що визначена в реєстрі боржників. Як вбачається із Реєстру боржників до договору факторингу №30-06/2021 від 30.06.2021 загальна сума заборгованості за кредитом становить 34 672, 22 грн., з яких 20 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14 672, 00 грн. заборгованість по процентам. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу прав, зокрема новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України) за договорами позики (кредитними договорами) (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені первісним кредитором) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржником грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов договорів позики (Кредитних договорів). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією, що гарантовано положеннями ст. 129 Конституції України. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вимогами ч. 2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правилами ст. 652 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач не надав доказів на спростування встановлених обставин або розміру заборгованості. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За умовами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Правилами ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що прямо передбачено ст. 629 ЦК України. На час розгляду справи судом відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. Отже позивачем доведений факт наявності заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, а відтак, відповідачем дійсно були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Згідно з вимогами ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Виходячи з наведеного вище, до ТОВ «Коллект центр» від ТОВ «Слон кредит» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним договором. Правилами ст.514 ЦК України унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1ст. 1084 ЦК України). Відповідач у справі не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора иТОВ «Слон кредит» і таке виконання було б належним в розумінні вимог ст. 516 ЦК України. Натомість, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «Коллект центр» ані на рахунки попереднього кредитору - ТОВ «Слон кредит». Виходячи з того, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, що ним належним чином виконувалися умови вказаного вище кредитного договору, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, які свідчать про наявність порушення відповідачем прав позивача за вказаним вище кредитним договором, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованості в загальному розмірі 34 672, 22 грн., з яких 20 000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 14 672, 00 грн. заборгованість по процентам, тобто лише в межах суми заборгованості, що визначена в реєстрі боржників. Щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. У справі «East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04 від 23.01.2014 Європейський суд з прав людини вказав, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У справі «Лавентс проти Латвії», заява №58442/00 від 28.11.2002 Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні реальності понесених витрат на правову допомогу, суд враховує, що позивач є фінансовою установою, яка має значний перелік боржників та позов про стягнення заборгованості є типовим для неї, складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовує свої заперечення, справа розглядається у спрощеному позовному провадженні, сторони у судове засідання не з`явилися, тобто, надання правничої допомоги адвокатом у даній справі зводилося до складання позовної заяви. Ураховуючи предмет та ціну позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача до 8 000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial