Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування м. Черкаси в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відібрання дітей від батьків без позбавлення батьківських прав В обґрунтування позовних вимог зазначили, що громадяни [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] . 24.02.2025 до Служби надійшла інформація адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 30 щодо родини малолітніх [PERSON] . З інформації убачалося, що родина перебуває на внутрішньошкільному обліку з жовтня 2023 року як така, що перебуває в складних життєвих обставинах. Підставами для постановки на облік були наступні чинники: батьками не створені житлово-побутові умови для проживання дітей, батьки не в повному обсязі виконують свої батьківські обов`язки по вихованню та навчанню дітей, малолітній [PERSON] має систематичні пропуски занять без поважних причин, не доглянутий, брудний, часто буває голодний. Батьки помічені адміністрацією закладу у схильності до вживання алкогольних напоїв. Станом на жовтень 2023 року родина перебувала під супроводом Черкаського міського центру соціальних служб (далі - Центр). Завдяки спільній роботі Центру та адміністрації навчального закладу на кінець 2023-2024 навчального року ситуація в родині була нормалізована. З вересня 2024 року ситуація в родині погіршилася. Малолітні [PERSON] та [PERSON] почали приходити до школи брудні, маючи специфічний запах сечі та тютюнового диму, дітьми не дотримувалися санітарно-гігієнічні норми, з портфелів дітей вилазили таргани. У малолітньої [PERSON] спостерігалися випадки денного енурезу. Проведена адміністрацією закладу робота з батьками не дала бажаного результату. Мати [PERSON] пояснювала таку ситуацію своєю зайнятістю на роботі, щодо батька [PERSON] мати вказувала, що він перебуває в ТРО, але надати відповідний пакет документів для оформлення можливих пільг категорично відмовлялася. У лютому 2025 року громадянка [PERSON] звернулася до адміністрації навчального закладу та повідомила про факти домашнього насильства з боку чоловіка щодо неї та дітей. 27.02.2025 адреса проживання родини була відвідана працівниками Служби та сектору ювенальної превенції відділу превенції ЧРУП ГУНП в Черкаській області. На момент відвідування квартира перебувала в антисанітарному стані, відсутні продукти харчування, батьки знаходилися в стані алкогольного сп`яніння, поводилися агресивно, на запитання відповідали неохоче. Мати [PERSON] не змогла пояснити відсутність дітей в школі, батько [PERSON] категорично відмовився від спілкування. Для подолання складних життєвих обставин, в яких опинилася родина, батьки написали заяву про влаштування дітей в сім`ю патронатного вихователя. Згідно з наказом служби у справах дітей Білозірської сільської ради від 27.02.2025 № 8 малолітніх [PERSON] та [PERSON] влаштовано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] 07.03.2025 малолітні поставлені на облік в Службу як такі, що перебувають в складних життєвих обставинах, а саме проживають в родині, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Інформація щодо родини [PERSON] вчергове була направлена до Центру для проведення роботи в межах наданих повноважень. За інформацією Центру від 30.04.2025 № 586, з березня 2025 року батьки отримують необхідний пакет послуг, оскільки погодилися на соціальний супровід, але громадяни частково не виконують умови соціального супроводу, пояснюючи це браком коштів. Рекомендації, надані матері [PERSON] пройти лікування від алкогольної залежності, остання не виконує, оскільки за особистими переконаннями вона не є алкозалежною. У травні 2025 року на засіданні Міждисциплінарної команди мати [PERSON] та батько [PERSON] повідомили, що працюють, підтримують стосунки з дітьми, намагаються вирішити питання щодо створення умов для повернення дітей в родину. Патронатний вихователь повідомила, що мати не підтримує стосунків з дітьми, на зустрічі не приїжджає та не телефонує їм. Батько зустрічається з дітьми, але останнього разу приїхав на зустріч, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. З урахуванням ситуації, виходячи з інтересів малолітніх, термін перебування малолітніх в патронатній родині було продовжено до 24.08.2025. 10.07.2025 на засіданні Міждисциплінарної команди мати повідомила, що не працює, дітей не відвідує, не телефонує їм, візуально жінка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Батько [PERSON] вказав, що дітей відвідує 2-3 рази на місяць, наразі працює, має незначний дохід та планує звернутися до Служби із заявою щодо повернення дітей на виховання в родину. Було ухвалено рішення надати родині термін до 06.08.2025 для звернення до Служби з відповідною заявою. За інформацією Центру від 25.07.2025 № 969 мати [PERSON] не усвідомлює наявних проблем, займає пасивну позицію щодо вирішення проблемних питань. Зовнішній вигляд громадянки неохайний, від неї відчувається різкий неприємний запах, наявні візуальні ознаки тривалого вживання алкоголю. У зв`язку з тим, що громадянка заперечує залежність від алкоголю, вона ігнорує пропозиції щодо лікування. Натомість, батько дітей [PERSON] демонструє відповідальну позицію та зацікавленість у позитивному вирішенні питання поліпшення ситуації в родині, його дії спрямовані на створення умов для повернення дітей в родину. Сусіди родини повідомили, що мати систематично перебуває з ознаками вживання алкоголю, у квартирі відсутнє електропостачання. Станом на 11.08.2025 батьки із заявами щодо повернення малолітніх на виховання в родину до Служби не зверталися. 11.08.2025 на засіданні Міждисциплінарної команди було встановлено, що батьками не виконані поставлені перед ними вимоги, громадянка [PERSON] не пройшла лікування від алкогольної залежності, не працює. Батько вказав, що вони мають ряд невирішених питань та просили продовжити термін перебування малолітніх в патронатній родині. Батьки надали до Служби заяви про те, що погоджуються на відібрання в них дітей без позбавлення батьківських прав. З огляду на викладене, захищаючи права та інтереси малолітніх, Орган опіки та піклування м. Черкаси просять суд ухвалити рішення, яким відібрати малолітніх [PERSON] , який народився [INFO] та [PERSON] , яка народилась [INFO] від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Малолітніх дітей передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування. В судове засідання представник позивача не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відповідно до ст. 284 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що громадяни [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. 24.02.2025 до Служби надійшла інформація адміністрації Черкаської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 30 щодо родини малолітніх [PERSON] . З інформації убачалося, що родина перебуває на внутрішньошкільному обліку з жовтня 2023 року як така, що перебуває в складних життєвих обставинах. Підставами для постановки на облік були наступні чинники: батьками не створені житлово-побутові умови для проживання дітей, батьки не в повному обсязі виконують свої батьківські обов`язки по вихованню та навчанню дітей, малолітній [PERSON] має систематичні пропуски занять без поважних причин, не доглянутий, брудний, часто буває голодний. Батьки помічені адміністрацією закладу у схильності до вживання алкогольних напоїв. Станом на жовтень 2023 року родина перебувала під супроводом Черкаського міського центру соціальних служб (далі - Центр). 27.02.2025 адреса проживання родини була відвідана працівниками Служби та сектору ювенальної превенції відділу превенції ЧРУП ГУНП в Черкаській області. На момент відвідування квартира перебувала в антисанітарному стані, відсутні продукти харчування, батьки знаходилися в стані алкогольного сп`яніння, поводилися агресивно, на запитання відповідали неохоче. Мати [PERSON] не змогла пояснити відсутність дітей в школі, батько [PERSON] категорично відмовився від спілкування. Для подолання складних життєвих обставин, в яких опинилася родина, батьки написали заяву про влаштування дітей в сім`ю патронатного вихователя. Згідно з наказом служби у справах дітей Білозірської сільської ради від 27.02.2025 № 8 малолітніх [PERSON] та [PERSON] влаштовано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] 07.03.2025 малолітні поставлені на облік в Службу як такі, що перебувають в складних життєвих обставинах, а саме проживають в родині, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. У травні 2025 року на засіданні Міждисциплінарної команди мати [PERSON] та батько [PERSON] повідомили, що працюють, підтримують стосунки з дітьми, намагаються вирішити питання щодо створення умов для повернення дітей в родину. Патронатний вихователь повідомила, що мати не підтримує стосунків з дітьми, на зустрічі не приїжджає та не телефонує їм. Батько зустрічається з дітьми, але останнього разу приїхав на зустріч, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. З урахуванням ситуації, виходячи з інтересів малолітніх, термін перебування малолітніх в патронатній родині було продовжено до 24.08.2025. 10.07.2025 на засіданні Міждисциплінарної команди мати повідомила, що не працює, дітей не відвідує, не телефонує їм, візуально жінка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Батько [PERSON] вказав, що дітей відвідує 2-3 рази на місяць, наразі працює, має незначний дохід та планує звернутися до Служби із заявою щодо повернення дітей на виховання в родину. Було ухвалено рішення надати родині термін до 06.08.2025 для звернення до Служби з відповідною заявою. За інформацією Центру від 25.07.2025 № 969 мати [PERSON] не усвідомлює наявних проблем, займає пасивну позицію щодо вирішення проблемних питань. Зовнішній вигляд громадянки неохайний, від неї відчувається різкий неприємний запах, наявні візуальні ознаки тривалого вживання алкоголю. У зв`язку з тим, що громадянка заперечує залежність від алкоголю, вона ігнорує пропозиції щодо лікування. Натомість, батько дітей [PERSON] демонструє відповідальну позицію та зацікавленість у позитивному вирішенні питання поліпшення ситуації в родині, його дії спрямовані на створення умов для повернення дітей в родину. Сусіди родини повідомили, що мати систематично перебуває з ознаками вживання алкоголю, у квартирі відсутнє електропостачання. Станом на 11.08.2025 батьки із заявами щодо повернення малолітніх на виховання в родину до Служби не зверталися. 11.08.2025 на засіданні Міждисциплінарної команди було встановлено, що батьками не виконані поставлені перед ними вимоги, громадянка [PERSON] не пройшла лікування від алкогольної залежності, не працює. Батько вказав, що вони мають ряд невирішених питань та просили продовжити термін перебування малолітніх в патронатній родині. Батьки надали до Служби заяви про те, що погоджуються на відібрання в них дітей без позбавлення батьківських прав. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або органові опіки та піклування. Згідно з п.п.2-5 ч.1 ст.164 СК України суд може постановити таке рішення у випадку, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). З огляду на зазначене, судом відзначається, що підставою відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав є свідоме нехтування останніми своїх батьківських обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню дітей, що виражається в їх бездіяльності, відсутності турботи про їх фізичний та духовний розвиток, та свідомим покладенням виконання цих обов`язків на державу. Також, суд враховує характер поведінки відповідачів, зловживання ними алкогольними напоями, та їх відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, Так, в матеріалах справи наявні власноручно написані заява відповідачів від 11.08.2025, в якій останні погоджуються на відібрання в них дітей терміном на 1 рік без позбавлення батьківських прав. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 16968-01-21 від 19.08.2025 Орган опіки та піклування вважає за доцільне відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] . Аналізуючи доводи позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, щодо підстав відібрання дітей від батьків, суд вважає, що зазначені обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом. Як зазначено в ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 «Закону України «Про охорону дитинства» закріплено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктом 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За змістом ст. ст. 151, 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відібрання дітей від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав має бути наслідком невиконання батьківських обов`язків або їх неналежного виконання, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання. Суд виходить з того, що у даному випадку якнайкращим для малолітніх [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] є відібрання їх від батьків без позбавлення останніх батьківських прав, що відповідатиме інтересам дітей. Під час розгляду справи судом, зі сторони відповідачів жодних заперечень та заяв не надходило. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ст. 3 та п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн по 1514 грн з кожного.

Outcome: approved