Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, визначених рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2019 року у справі №338/174/19, а також про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Заявлені вимоги позивачка обґрунтувала тим, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2019 року у справі №338/174/19 змінено розмір аліментів, визначених рішеннями суду від 18 грудня 2014 року, а також від 29 січня 2015 року та присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. [INFO] дочка [PERSON] досягла повноліття та навчається у Івано-Франківському національному медичному університеті, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків. Відповідач відмовився від будь-якої подальшої допомоги в утриманні дочки. При цьому витрати, пов`язані з навчанням та проживанням дочки є значними, такі витрати вона самостійно нести не спроможна. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на період навчання дочки, оскільки працює без оформлення своїх трудових відносин. Тому просила визначити аліменти у розмірі 5000 гривень щомісячно до закінчення дочкою навчання, але не далі як до досягнення 23 років. Стосовно аліментів, які відповідач сплачує на утримання сина [PERSON] , то їх розмір, який визначений раніше рішенням суду, на даний час є мізерними та не покриває базових потреб дитини. Тому вважає, що рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина слід змінити і стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. 06 листопада 2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву у якому вказав на необґрунтованість позовних вимог. Зазначив, що він як батько розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання дітей та не має наміру від нього ухилятися. До цього часу він справно сплачував присуджені аліменти, на даний час заборгованість у нього відсутня. Збільшення розміру аліментів до 10000 гривень щомісячно на утримання обох дітей поставить його у скрутне матеріальне становище. Об`єктивної можливості сплачувати таку суму аліментів у нього немає, оскільки єдиним його доходом є отримання пенсії по інвалідності. Йому встановлено третю групу інвалідності і має протипоказання до важкої фізичної праці. Після перенесеної хребетно-спинномозкової травми та проведеної операції у нього суттєво погіршився стан здоров`я і він змушений постійно проходити курси лікування в умовах стаціонару, що потребує теж значних фінансових витрат. Дочка [PERSON] досягла повноліття, навчається на бюджетній формі, тому у цій частині позову просить відмовити, оскільки витрати які заявляє позивачка не є обґрунтованими та документально не підтверджені. Що стосується стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , то враховуючи його стан здоров`я та матеріальне становище, готовий надалі сплачувати аліменти у розмірі 1600 гривень, що відповідає мінімальному рекомендованому розміру, встановленому ст. 182 СК України. Позивачка у судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримала з викладених підстав. Додатково вказала, що самостійно їй складгл покрити матеріальні потреби обох дітей. Дочка навчається та потребує значних матеріальних витрат, пов`язаних з оплатою житла, харчування, проїзду, побутових потреб. Її заробітної плати операційної медсестри не вистачає для покриття всіх потреб. На час відпустки вона постійно шукає додаткових підробітків, виїжджає на сезонні роботи щоб забезпечити дітей необхідними речами та потребами. Відповідач маніпулює своєю хворобою, оскільки вони проживають у одному будинку, то очевидними є спроби відповідача представити себе як непрацездатного. Насправді відповідач працює, хоч і не офіційно, веде достатньо забезпечений спосіб життя. Відповідач в судовому засіданні не погодився із заявленими вимогами позивачки. Вказав, що вимога позивачки про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Позивачкою не обґрунтовано та не підтверджено розмір витрат, пов`язаних із навчанням повнолітньої дочки, які вона несе та не доведено необхідність стягнення з нього аліментів. Зазначив, що єдиним його доходом є пенсія по інвалідності і він не має змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Підстави змінювати розмір аліментів на утримання сина [PERSON] відсутні, оскільки він не спроможний сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивачка. \~ \~ \~ \~ Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 квітня 2019 року у справі №338/174/19 змінено розмір аліментів, який був визначений судовими рішеннями попередньо та присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. [INFO] дочка [PERSON] досягла повноліття. Відповідно до довідки №631 від 09 жовтня 2025 року, виданої деканом факультету наук про здоров`я Івано-Франківського національного медичного університету, [PERSON] навчається на першому курсі Івано-Франківського національного медичного університету на факультеті наук про здоров`я (бюджетна форма навчання). Термін навчання 3 роки 10 місяців. Частиною 1 ст. 180 Сімейного Кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 Сімейного кодексу України закріплено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Оцінюючи аргументи учасників провадження, суд виходить з того, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Судом встановлено, що [PERSON] зарахована на навчання до Івано-Франківського національного медичного університету на бюджетну форму навчання, навчається стаціонарно та потребує допомоги в утриманні від батьків. З пояснень позивачки, вона несе витрати на найм житла, харчування, оплату комунальних послуг, щоденні побутові потреби. Відповідач жодної участи в утриманні дочки з моменту досягнення нею повноліття не бере. Крім обов`язку по утриманню молодшого сина [PERSON] , інших утриманців відповідач не має. На думку суду відповідач спроможний надавати посильну допомогу в утриманні старшої дочки, яка продовжує навчання. Відповідно до довідки акту огляду МСЕК третя група інвалідності, яка встановлена [PERSON] строком до 07.06.2026 року містить висновок про протипоказання у виконанні важкої фізичної прац, однак не засвідчує повної втрати ним працездатності. Спростовуючи пояснення позивачки, яка вказувала, що він працює без оформлення трудових відносин, відповідач апелював до відсутності у позивачки доказів цього факту. Однак сам відповідач ніяких обгрунтованих пояснень з приводу наявності додаткових доходів, крім призначеної йому пенсії, суду не подав, та не пояснив, як за таких обставин виконував судове рішення про стягнення з нього аліментів у період до досягнення старшою дочкою повноліття і сплачував алімент у розмірі, який був більшим за отримувану пенсію. Суд вважає, що відповідач, за умов, що склались на ринку праці та з огляду на свій стан здоров`я, спосіб життя, сімейний стан, не лише спроможний знайти роботу, але і повинен це зробити через обов`язок по відношенню до дітей, які потребують утримання від батька, в тому числі повнолітня дочка, яка продовжує навчання. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання повнолітньої дочки, суд виходить з принципу розумності. Так, розмір аліментів, відповідно до вимоги закону, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а у випадку з повнолітньою дочкою - для забезпечення її розумних витрат пов`язаних з забезпеченням життєвих потреб під час навчання. Мінімальний рекомендований розмір аліментів закон визначає на рівні розміру прожиткового мінімуму. На думку суду, виходячи із майнового стану сторін, стану здоров`я платника аліментів, встановленого законодавчо розміру мінімальної заробітної плати, інших обставин, встановлених при розгляді справи та потреб дочки, яка продовжує навчання, аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] слід визначити у розмірі 3000 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не далі як до досягнення 23 років. Що стосується зміни способу та розміру аліментів, які відповідач сплачує на утримання сина [PERSON] , [INFO] , то суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених позивачкою доводів, висловлених відповідачем заперечень, суд прийшов до переконання, що в цій частині позовних вимог слід відмовити оскільки аліменти, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітнього сина у частці від заробітку (доходу), відповідають положенням законодавства, яким це питання регулюється і необхідності їх перегляду суд не встановив. Питання про судових витрат слід вирішити відповідно до ст.141 ЦПК України. Оскільки позивачка на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, з відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Також підлягають частковому стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1980 гривень, що є співмірним із розміром задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, ст. 180-184, 192 СК України,

Outcome: partial