Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в розмірі 238 970 грн. та понесені судові витрати, в тому числі: судовий збір за подання позовної заяви до суду, витрати на проведення авто товарознавчої експертизи, витрати на професійну правничу допомогу. В подальшому 26.04.2021 року представником позивача адвокатом Грішиним Є.О. подано заяву про зменшення позовних вимог та зміну предмету позову. В уточненій позовній заяві просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] завдану шкоду в розмірі 222 078 грн. (Двісті двадцять дві тисячі сімдесят вісім) гривень 10 копійок та судові витрати, в тому числі судовий збір, витрати на проведення автотоварознавчої експертизи та витрати на професійну правничу допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.05.2019 року о 08 год. 20 хв. в м. Житомирі [PERSON] (надалі Відповідач) керуючи транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] по вул. Б. Хмельницького, повертаючи на вул. Покровську не надав переваги в русі автомобілю Nissan Primastar д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] (надалі - Позивач), та перебував під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водію [PERSON] була завдана шкода здоров`ю. Вина водія [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Богунського районного суду м. Житомира від 12.06.2019 року по справі №295/7901/19. Відповідно до Висновку експерта автотоварозначої експертизи №2280 від 29.06.2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan Primastar д.н.з. [NUMBER] становить 338 970,10 грн. Вказана сума включає в себе вартість відновлювального ремонту автомобіля, що становить 323 105,07 грн. та величину втрати товарної вартості, що становить 15 865,03 грн. На час скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова група «ТАС» (Поліс серії AM №94373 89). Страхова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування Відповідача становить 100 000 грн. 00 коп. Окрім того страховиком Відповідача після подання позовної заяви до суду було сплачено Позивачу суму страхового відшкодування за договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків в розмірі 16 892 грн. 00 коп. Таким чином, розмір завданої Позивачу шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика за умовами укладеного договору страхування. Відповідно, різниця між фактичним розміром шкоди і сумою страхової виплати становить 222 078 грн. 10 коп., яка підлягає стягненню з Відповідача. На підставі зазначеного позивач просить суд про задоволення позову. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 17.08.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Відповідач подав до суду відзив в якому заперечував проти задоволення позову в зв`язку з його необґрунтованістю. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Ухвалою Богунського районного суду м .Житомира від 14.12.2022 р. провадження у даній цивільній справі було зупинено до припинення перебування [PERSON] у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Ухвалою Богунського районного суду м .Житомира від 14.04.2025 р. провадження у справі було поновлено. В подальшому після поновлення провадження у даній цивільній справі відповідач та представник відповідача в судові засідання не з`являлися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від відповідача [PERSON] 22.04.2025 до суду подано клопотання про розгляд справи у його відсутність на підставі наявних доказів та його заперечень. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступного. Судом встановлено 16.05.2019 року о 08 год. 20 хв. в м. Житомирі [PERSON] (надалі Відповідач) керуючи транспортним засобом Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] по вул. Б. Хмельницького, повертаючи на вул. Покровську не надав переваги в русі автомобілю Nissan Primastar д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] (надалі - Позивач), та перебував під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водію [PERSON] була завдана шкода здоров`ю. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 12.06.2019 року у справі №295/7901/19 [PERSON] було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. За загальними правилами, зазначеними вище, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України фактично позбавляють особу, вину якої встановлено вироком у кримінальному провадженні або постановою у справі про адміністративне правопорушення, можливості спростувати наявність такої вини. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно матеріальну шкоду на суму 338 970,10 грн., яка включає в себе вартість відновлювального ремонту автомобіля, що становить 323 105,07 грн. та величину втрати товарної вартості, що становить 15 865,03 грн., що підтверджується висновком автотоварозначої експертизи №2280 від 29.06.2019 року. Витрати на проведення автотоварознавчої експертизи становлять 2300,00 грн, що підтверджується квитанцією №55 від 26.06.2019 року. Вбачається, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] було застраховано у ПрАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії AМ № 9437389 від 27.11.2018 року. 08.08.2019 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» було перераховано 100 000,00 грн. страхового відшкодування було виплачено [PERSON] та 24.07.2019 ПрАТ «Страхова група «ТАС» було доплачено [PERSON] 16892,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не оскаржується сторонами ( а.с. 33). За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене і упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідних висновків дійшов у своїй постанові Верховний суд України по справі № 638/11853/15-ц від 22.06.2017 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до матеріалів справи вбачається, що різниця між фактичним розміром шкоди (338 970, 10 грн.) і страховою виплатою, яка була сплачена страховою компанією на користь позивача (100 000 грн. + 16892,00 грн.) становить 222 078 грн. 10 коп. (( 338 970,10 - (100 000 + 16892,00)). Зазначена матеріальна шкода не була відшкодована відповідачем на користь позивача. Окрім того, як встановлено за матеріалами справи позивачем були понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2300,00 грн. згідно до квитанції № 55 від 26.06.2019 року (а.с. 30). З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обставини, на які позивач посилався при зверненні до суду з даним позовом, а відповідачем позовні вимоги не спростовані належними та допустимими доказами, відтак позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 222 078 грн. 10 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 15600,00 грн. та 01.12.2025 року представником позивача подано заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення суду. Отже, питання стосовно стягнення витрат на правову допомогу може бути розглянуто додатково після подання до суду відповідних доказів в порядку та строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 2220,78 грн., що пропорційно до задоволених позовних вимог та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2300,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved