Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

04 серпня 2025 року ТОВ «Коллект Центр» (далі - Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в котрому просило стягнути з відповідачки заборгованість за договором №2523870 від 01.10.2021 у розмірі 50 712 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що 01.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №2523870, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 8000 грн, який\~зобов`язалася повернути в строк до 31.10.2021 та сплатити проценти за користування. На підставі договору факторингу №13-01/2022-79 від 13.01.2022 та договору про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 Товариство набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №2523870 від 01.10.2021. Взяті на себе зобов`язання [PERSON] за вказаним вище договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідачки. За договором №2523870 від 01.10.2021 загальний розмір, що підлягає стягненню становить 50\~712 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 8000 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 42312 грн, заборгованість за комісією 400 грн. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, однак відповідачка не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за вищевказаним договором та судові витрати. Згідно з ухвалою судді від 07.08.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. Відповідачці копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем 31.07.2025 листом. Копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви надсилались судом за зареєстрованою адресою місця проживання, конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з довідкою відділення АТ «Укрпошта» від 15.08.2025 про відсутність адресата за вказаною адресою, однак, відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відправлення вважається врученим адресату. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, яка викладена в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 01.10.2021 між\~ [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено договір про надання споживчого кредиту №2523870, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 8000 грн та зобов`язувалася повернути кредитодавцю кредитні кошти, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування ним (пункти 1.1, 1.2. Договору). Пунктами 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 Договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів з 01.10.2021, термін повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за його користування: 31.10.2021; комісія за надання кредиту 400 грн. Проценти за користування кредитом становлять 1512 грн, які нараховуються за ставкою 0,63% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.п. 1.5.2, 1.6 Договору). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на кредитний рахунок (п.2.1. Договору). Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору (пункт 2.2.2 кредитного договору). За положеннями пункту 2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством (далі Правила). Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Згідно з пунктом 2.3.1.2 Договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору. Відповідно до п. 4.2 Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 цього Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених\~статтею 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця сума договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 цього Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. [PERSON] підписала кредитний договір №2523870 від 01.10.2021 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (L88928), що підтверджено наданою позивачем довідкою про ідентифікацію. Відповідно до даних квитанції від 01.10.2021 кредитні кошти за договором №2523870 у розмірі 8000 грн, перераховані на картку № [NUMBER] . Як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №2523870 ТОВ «Мілоан» за період 01.10.2021 по 30.12.2021 нарахувало 33912 грн заборгованості, з яких 8000 грн - тіло кредиту, 25512 грн заборгованість за процентами, 400 грн заборгованість за комісією. Нарахування вказаних відсотків проводилось в межах 90 днів строку користування кредитними коштами, з яких 30 днів погоджений сторонами строк кредитування при укладенні Договору та 60 днів пролонгований строк користування кредитом відповідно до п.п.2.3.1.2 Договору. 13.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №13-01/2022-79, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за договорами про надання фінансових послуг, укладених між ТОВ «Мілоан» та боржниками, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №2523870 від 01.10.2021 в загальному розмірі 33912 грн, що складається з 8000 грн заборгованості за тілом кредиту, 25512 грн заборгованості по процентам, 400 грн заборгованості за комісією, про що свідчать відомості актів приймання-передачі реєстрів боржників, витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, а також платіжного доручення №321170001 від 14.01.2022 про оплату згідно з договору факторингу. З розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №2523870 станом на 10.01.2023 заборгованість відповідачки загальному розмірі становить 50712 грн та складається з 8000 грн заборгованості по основній сумі кредиту, 25512 грн заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 16800 грн заборгованості по відсотках згідно з кредитним договором, які нараховані в період з 13.01.2022 по 23.02.2022 та за своєю суттю є відсотками нарахованими відповідно до п.4.2 Договору. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги до боржників за договорами, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №2523870 від 01.10.2021. Згідно з актом прийому передачі реєстру боржників та витягу з реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги Товариство набуло право вимоги до [PERSON] за договором кредиту №2523870 від 01.10.2021 в розмірі заборгованості, яка становить 50712 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту -8000 грн, заборгованість за процентами\~- 42312 грн, заборгованість за комісією 400 грн. Втім відповідачка усунулася від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилася заборгованість за вищевказаним кредитним договором. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до\~ст.610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~ст.612\~ЦК\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Згідно пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077\~ЦК\~України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.. Судом встановлено, що кредитний договір №2523870 від 01.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] підписаний відповідачкою шляхом використанням електронного підпису одноразовими ідентифікаторами та є укладеним. Відповідачка уклала договір добровільно, з власної волі, погодившись на умови його пролонгації та підтвердила, що умови договору є їй зрозумілими. Враховуючи вищевикладене, позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідачки суму заборгованості, яка нарахована відповідно до умов договору, укладеного з нею. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, отримані в кредит кошти не повернула та проценти за користування ними у визначений Договором строк не сплатила. Враховуючи оформлені належним чином кредитний договір, договір факторингу та договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги Товариство є належним стягувачем заборгованості за договором з відповідачки у вигляді суми кредиту, комісії за його надання та процентів за користування ним, а також відсотків, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України відповідно до п.4.2 Договору. [PERSON] не надала до суду належних та допустимих доказів, які б спростували викладені обставини. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що заявлені Товариством позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. У зв`язку із задоволенням позову в силу ч.1 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що 01 липня 2024 року між позивачем та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024. Предметом вказаного договору є надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених договором, зокрема:надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів в судах загальної юрисдикції тощо. Відповідно до розділу 4 даного договору, сторони погодили порядок здійснення розрахунків. Позивачем також надано прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», в якому визначено види юридичних послуг та їх вартість. Як вбачається із заявки на надання юридичної допомоги №126 від 02.06.2025 позивач та АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації з вивченням документів вартістю 4 000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду вартістю 12 000 грн. Згідно з витягом з акту №11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 сторони погодили надання послуг за позовом до [PERSON] в розмірі 16000 грн, які в даному випадку, на думку суду, є співмірними зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову, значенням справи для сторони та, зважаючи на задоволення позову, підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved