Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Спеціалізоване комунальне підприємство «Харківзеленбуд» Харківської міської ради (далі Позивач, СКП «Харківзеленбуд» ХМР) звернулося з позовом до [PERSON] (далі Відповідачка, [PERSON] ), у якому просить стягнути грошові кошти в сумі 183873,84 грн, які є завданими підприємству збитками. В якості правових підстав звернення Позивач, зокрема, зазначає норми статей 130, 134, 135-1 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) та статей 15, 16, 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Ухвалою від 04.04.2025 відкрито загальне позовне провадження. 13.05.2025 надійшов відзив на позов, у якому Відповідачка зазначає що Позивач не довів протиправності її поведінки та розміру завданих збитків, що своєю чергою унеможливлює задоволення позову. Акт ревізії, на який посилається Позивач, вважає неналежним доказом, оскільки такий не підтверджує протиправність її поведінк та причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками потерпілої сторони. Разом з цим, зазначила що відсутні докази, які б підтвердили порушення покладених на Відповідачку трудових обов`язків та наявності інших умов, передбачених статтею 130 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП). До відзиву долучила копії наказів Департаменту житлово-комунального господарства, підписаних заступником міського голови директором Департаменту житлово-комунального господарства В.М. Мірошник, від 31.03.2022 №38-К, від 29.04.2022 №58-К, від 24.05.2022 №81-К, від 22.06.2022 №188, від 25.08.2022 №311, від 01.09.2022 №349, від 27.10.2022 №503, від 29.11.2022 №561, від 19.12.2022 №591 про виплату премій директору підприємства [PERSON] . Ухвалою від 04.06.2025 продовжено підготовче провадження та витребувано у Департаменту житлово-комунального господарства Харківської міської ради у строк до 21.07.2025 відомості щодо того, чи приймалися Департаментом житлово-комунального господарства Харківської міської ради накази, із наданням завірених належним чином таких: від 31.03.2022 № 38-к «Про преміювання директора СКП «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за IVквартал 2021 року»; від 29.04.2022 № 58-к «Про преміювання директора СКП «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за IV квартал 2021 року»; від 24.05.2022 № 81-к «Про преміювання директора СКП «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за I квартал 2022 року»; від 22.06.2022 № 188 «Про преміювання директора СКП «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за I квартал 2022 року»; від 25.08.2022 № 311 «Про преміювання директора СКП «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за IІ квартал 2022 року». 10.07.2025 надійшли витребувані судом докази. Ухвалою від 21.07.2025 закрито підготовче провадження. У судове засідання Сторони не з`явилися, представник Позивача звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідачка у відзиві на позов просить розглянути справу без її участі, у позові просить відмовити. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] прийнята на роботу до СКП «Харківзеленбуд ХМР» на посаду бухгалтера наказом від 19.11.2019 № 231к, 20.11.2019 між СКП «Харківзеленбуд» ХМР та [PERSON] підписано договір про повну матеріальну відповідальність. 08.07.2024 [PERSON] звільнено із займаної посади за угодою сторін (наказ № 314к-ЗС-0002255 від 08.07.2024). Північно-східний офіс Держаудитслужби провів ревізію фінансово-господарської діяльності Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за період з 01.01.2020 по 31.05.2024. За результатом проведення вищевказаної ревізії Північно-східним офісом Держаудитслужби складено Акт № 202006-04/28 від 07.10.2024 ревізії фінансово-господарської діяльності Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за період з 01.01.2020 по 31.05.2024. Під час вищевказаної ревізії Північно-східним офісом Держаудитслужби проведена вибіркова документальна ревізія дотримання законодавства при встановленні, нарахуванні та виплаті премій, а саме суцільним за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.12.2023 по 31.12.2023 та 01.04.2024 по 30.04.2024 щодо працівників з числа апарату управління; за період з 01.01.2020 по 29.02.2024 щодо директора [PERSON] . Ревізією з цього питання встановлені випадки неправильного визначення розміру премій при нарахуванні. Позивач, посилаючись на акт ревізії, зазначає, що в наказі по підприємству від 27.12.2023 № 102 «Про преміювання працівників» за грудень 2023 року, який підписаний директором [PERSON] , майстру дільниці [PERSON] премія не передбачена. Однак, колишнім бухгалтером підприємства [PERSON] , якою проводилося нарахування заробітної плати працівникам підприємства з числа апарату управління, безпідставно нарахована та виплачена щомісячна поточна премія [PERSON] за грудень 2023 року в сумі 9 253,30 гривень. На суму безпідставно нарахованої та виплаченої премії зайво нарахований ЄСВ у розмірі 22% в загальній сумі 2 035,73 грн, що є порушенням вимог пункту 3 Положення № 3 «Про поточне преміювання керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців і робітників підприємства». Внаслідок вказаного порушення підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 11 289,03 гривень. Крім того, безпідставне нарахування та виплата премії майстру дільниці [PERSON] за грудень 2023 року без наявності наказу керівника, призвело до нарахування та виплати в січні 2024 року компенсації за дні невикористаної відпустки при звільненні в завищених розмірах в сумі 3 998,28 гривень. На суму зайво нарахованої заробітної плати за дні невикористаної відпустки зайво нарахований ЄСВ у розмірі 22% в загальній сумі 879,62 гривень. Внаслідок вказаного порушення підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 4 877,90 гривень. Згідно з актом № 202006-04/28 від 07.10.2024, ревізією встановлено, що директору [PERSON] протягом 2022 року нарахована та виплачена премія за підсумками роботи за І, ІІ, ІІІ квартали 2022 року та ІV квартал 2021 року у розмірі, що перевищує максимально дозволений. Наказами Департаменту житлово-комунального господарства ХМР, підписаними заступником міського голови директором Департаменту ЖКГ ХМР Мірошником В.М. від 01.09.2022 № 349, від 27.10.2022 № 503, від 29.11.2022 № 561 та від 19.12.2022 № 591 затверджені конкретні розміри премій у процентному співвідношенні до суми, нарахованої за відповідний період заробітної плати за посадовим окладом. Загальна сума премії, що підлягала до виплати за період 01.01.2022 по 31.12.2022 відповідно до вищезазначених наказів становить 295 489,11 гривень. Тоді як, в період з 01.01.2022 по 31.12.2022 бухгалтером підприємства [PERSON] директору [PERSON] фактично нараховані та виплачені квартальні премії на загальну суму 432 953,79 гривень. Зазначене є порушенням вимог абз. 1 підпункту 3 пункту 1 Постанови № 859 та пункту 3.1.2 умов Контракту від 28.09.2020 та призвело до зайвого нарахування та виплати протягом 2022 року директору підприємства [PERSON] квартальних премій на загальну суму 137 464,68 грн., на яку зайво нараховано ЄСВ у розмірі 22% на суму 30 242,23 гривень. Внаслідок вказаного порушення підприємству завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 167706,91 гривень. У результаті проведеної ревізії Позивач отримав вимогу Північно-східного офісу Держаудитслужби щодо усунення порушень законодавства від 21.11.2024 № 202006-14/5109-2024, яка включає в себе пункти зобов`язального характеру для Позивача, зокрема, Північно-східний офіс Держаудитслужби, вимагає: забезпечити відшкодування збитків, заподіяних внаслідок зайвого нарахування премії та компенсації за дні невикористаної відпустки і ЄСВ майстру дільниці [PERSON] на загальну суму 16 166,93 грн; забезпечити відшкодування збитків, заподіяних внаслідок зайвого нарахування премії та компенсації за дні невикористаної відпустки і ЄСВ колишньому директору [PERSON] на загальну суму 521 868,93 грн. Позивач сформував вимогу №2577/0/857-24 від 20.12.2024 на ім`я Відповідачки, у якій вимагає відшкодування для підприємства завданих нею збитків у розмірі 167706,91 грн, і оскільки грошові кошти не були повернуті Позивач звернувся із цим позовом. Відповідно до статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Положеннями статті 134 КЗпП України врегульовані випадки повної матеріальної відповідальності, зокрема відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. За положеннями\~статті 138 КЗпП України\~для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду роботодавець повинен довести наявність умов, передбачених\~статтею 130 цього Кодексу. Пунктом 1 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 20.11.2019, визначено домовленість сторін про те, що [PERSON] , яка займає посаду бухгалтера, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених їй підприємством матеріальних цінностей, і у зв`язку з викладеним зобов`язується дбайливо ставитися до переданих на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей підприємства, вживати заходів із попередження збитків, своєчасно повідомити керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених матеріальних цінностей, вести облік, складати й передавати у визначеному порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та решту ввірених матеріальних цінностей, брати участь в інвентаризації ввірених їй матеріальних цінностей. Пунктом 3 та 4 вказаного договору, визначено що у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розмірів збитків, завданих підприємству, та їх відшкодування відбувається відповідно до чинного законодавства. Працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо збитки завдані не з його вини. Тобто, договором про повну матеріальну відповідальність визначено, що [PERSON] несе відповідальність виключно у тому випадку, коли з її вини не буде забезпечено збереження матеріальних цінностей, які їй були довірені СКП «Харківзеленбуд» ХМР, що також відповідає вимогам законодавства, визначеним\~статтею 134 КЗпП. При оцінці спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені у пунктах 6.15, 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18: "6.15. Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. 6.16. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки." Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичні обставини у справі, що формуються, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування. Позивач обґрунтовує наявність завданих збитків актом ревізії №202006-04/28 від 07.10.2024. Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі №910/17984/16,\~акт ревізії Державної фінансової інспекції України не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Таким чином, наданий позивачем акт ревізії не породжує обов`язкових юридичних наслідків для відповідача у цій справі, а обставини, викладені в акті, підлягають доведенню на рівні з іншими обставинами, якими обґрунтовані вимоги та заперечення учасників справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.12.2021 у справі №922/3816/19. Суд за\~клопотанням представника\~Позивача витребував\~копії наказів\~у Департаменту\~житлово-комунального\~господарства Харківської\~міської ради від 31.03.2022 № 38-к «Про преміювання директора СКП «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за IV квартал 2021 року»; від 29.04.2022 № 58-к «Про преміювання директора СКП «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за IV квартал 2021 року»; від 24.05.2022 № 81-к «Про преміювання директора СКП «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за I квартал 2022 року»; від 22.06.2022 № 188 «Про преміювання директора СКП «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за I квартал 2022 року»; від 25.08.2022 № 311 «Про преміювання директора СКП «Харківзеленбуд» Харківської міської ради за IІ квартал 2022 року». З копій наказів про преміювання директора [PERSON] від 31.03.2022 №38-К, від 29.04.2022 №58-К, від 24.05.2022 №81-К, від 22.06.2022 №188, від 25.08.2022 №311, від 01.09.2022 №349, від 27.10.2022 №503, від 29.11.2022 №561, від 19.12.2022 №591 встановлюється, що рішення про преміювання директора та розмір премії приймалося заступником міського голови директором Департаменту житлово-комунального господарства [PERSON] контроль за виконанням наказів покладався на заступника директора департаменту [PERSON] та начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності. Позивач не довів у встановленому законом порядку, що безпосередньо до трудових обов`язків [PERSON] відносилося нарахування та виплата щомісячної поточної премії [PERSON] за грудень 2023 року та [PERSON] протягом 2022 року, а також те, що нарахування та виплата вказаних премій проводилося саме бухгалтером [PERSON] . Разом з цим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що Позивач звертався до Відповідачки, враховуючи що остання звільнилася з посади 08.07.2024, із вимогою про відшкодування завданих збитків завданих у 2022-2023 році (до вимоги, що передувала зверненню із цим позовом) або вживалися заходи з притягнення до відповідальності за порушення трудових обов`язків, що свідчить про відсутність зауважень зі сторони СКП «Харківзеленбуд» ХМР\~до виконуваних [PERSON] трудових обов`язків. Окрім цього, Позивач не довів розмір збитку, який він вважає завданим, оскільки Позивач у вимозі №2577/0/857-24 від 20.12.2024 вимагає відшкодування підприємству збитків у розмірі 167706,91 грн, в той час як у позові просить стягнути 183873,84 грн завданих збитків, а вимога Північно-східного офісу Держаудитслужби щодо усунення порушень законодавства від 21.11.2024 № 202006-14/5109-2024, яка включає в себе пункти зобов`язального характеру забезпечити відшкодування збитків, заподіяних внаслідок зайвого нарахування премії та компенсації за дні невикористаної відпустки і ЄСВ майстру дільниці [PERSON] на загальну суму 16166,93 грн і встановлено забезпечити відшкодування збитків, заподіяних внаслідок зайвого нарахування премії та компенсації за дні невикористаної відпустки і ЄСВ колишньому директору [PERSON] на загальну суму 521868,93 грн. У постанові Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №917/1064/17 зазначено, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт. Як вбачається зі змісту\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною першою статті\~81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довесті ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~статтею 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками, тягар доведення підстав для відшкодування такої шкоди покладається повною мірою на позивача (власника, роботодавця). Отже, саме позивач (власник, роботодавець) повинен довести підстави матеріальної відповідальності працівника за завдану шкоду, зокрема, наявність вини та винних дій працівника, розмір завданої шкоди. Водночас позивач (власник, роботодавець) несе ризики настання негативних наслідків, пов`язаних із недоведеністю цих підстав. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Отже, при розгляді даної справи, встановлення елементів складу цивільного (господарського) правопорушення здійснюється в такій послідовності: 1) доведення позивачем протиправності поведінки заподіювача, факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками; 2) доведення відповідачем відсутності його вини за наявності шкоди (збитків). Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків. Таким чином, враховуючи положення\~статті 83\~ЦПК України, згідно з якими доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд дійшов висновку про відсутність складу (всіх елементів) правопорушення та підстав для стягнення з [PERSON] збитків (матеріальної шкоди) у заявленій до стягнення сумі у розмірі 183873,84 грн. Зважаючи на те, що Позивач не довів у встановленому законом порядку наявності збитків у заявленому розмірі та протиправності поведінки Відповідача, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками, суд відмовляє у позові повністю. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed