Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

У травні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 14.04.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії №00-9722354. За яким ТОВ «Качай гроші» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 10500 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 360 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,47% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом стандартна ставка та 1,36 занижена процента ставка. ТОВ «Макс Кредит» виконало своє зобов`язання за договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 10500 гривень. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг у розмірі 39 104 гривні 10 копійок, що складається з 10 500,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 22 304,10 заборгованість по несплачених відсотках та 5 250,00 штрафні санкції. В подальшому за договором факторингу право вимоги за кредитним договором №00-9722354 перейшло до ТОВ ««ФК «Ейс»». Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «ФК «Ейс» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 39 104 гривні 10 копійок, витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме 2422,40 сплаченого судового збору та 7000 грн. на правової допомоги. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 червня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформацію чи емітувалась на ім`я [PERSON] платіжна картка маска-картки № [NUMBER] або будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] . Виписку про рух коштів та зарахування коштів на картковий рахунок - маска карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] за період 14.04.2024 - 19.04.2024 у сумі 10500 грн;. Надати інформацію чи був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска картки № [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] . Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання від 20 листопада 2025 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 14 квітня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії №00-9722354. За яким ТОВ «Макс Кредит» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 10500 гривень, а [PERSON] зобов`язався протягом 360 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 2,47% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом за стандартною процентною ставкою та 1,36% за зниженою процентною ставкою, а також сплатити комісію в розмірі 10% від суми кредиту одноразово, що становить 1050 гривень. Відповідно до п.2.8 договору, дата надання/видачі Кредиту 14 квітня 2024 року, сума кредиту 10 500 грн. на банківський рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором. Вказаний кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У відповідності зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та третьої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора електронного документа. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України). Суд встановив, що Договір кредитної лінії №00-9722354 від 14.04.2024 підписано [PERSON] у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). На виконання умов договору кредитодавець свої зобов`язання відповідно умов кредитного договору виконав, перерахував на картковий рахунок [PERSON] грошові пошти в розмірі 10 500,00 грн., що підтверджується випискою по особистому рахунку наданою АТ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-250623/73132-БТ від 28.06.2025 року. Також з відповіді АТ «ПриватБанк» вбачається, що в Банку на ім`я [PERSON] була випущена банківська платіжна картка [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] . B результаті аналізу операцій, здійснених по карті [NUMBER], яка відкрита на ім`я [PERSON] за період з 14.04.2024р. по 19.04.2024р. - була виявлена операція по надходженню грошових коштів у сумі 10500,00. Суд зауважує, що відповідач не надав доказів повернення платежу, у зв`язку із помилковим надходженням на його банківську карту платежу у розмірі 10500,00 грн. Суд враховує правову позицію, висвітлену в постанові Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, згідно з якою банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Суд оцінивши в сукупності надані позивачем докази, щодо укладення основного Договору № 00-9722354 про надання кредиту від 14.04.2024 (Електронна форма) та докази отримання коштів відповідачем, дійшов висновку, що вказані обставини підтверджені належними та достатніми доказами, а доказів протилежного матеріали справи не містять. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вказано у частині 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до наданого позивачем в матеріали справи розрахунку заборгованості вбачається, що у [PERSON] станом на 21.10.2024 року утворилася заборгованість за кредитним договором №00-9722354 в загальному розмірі 39 104 гривень 10 копійок, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 10500 гривень 00 копійок, заборгованості за відсотками у розмірі 22 304 гривень 10 копійок та заборгованість штрафними санкціями 5 250,00 грн. Судом встановлено, що при підписанні договору про надання кредиту сторони погодили строк кредитування, відсотки за його користуванням, порядок погашення кредиту, відповідальність сторін. Враховуючи вище вказане, суд приймає до уваги доводи позивача та вважає доведеною наявність у відповідача заборгованості за зазначеним договором щодо прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 10500 гривень 00 копійок та заборгованості за відсотками у розмірі 22 304 гривень 10 копійок, на загальну суму 32 804 гривень 10 копійок. Разом з тим, щодо обов`язку позичальника сплачувати штрафні санкції в розмірі 5250,00 грн., не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на наступне. Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу статті 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. Отже, суд приходить до висновку, що положення спірного кредитного договору про сплату штрафу є нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача штрафу в сумі 5 250,00 грн. слід відмовити. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 21.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено Договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 21 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №00-9722354 від 14.04.2024 року. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору позики між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем. Вказане підприємство, правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «ФК «Ейс», належним чином виконувало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував свої обов`язки за договором. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» слід стягнути заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 32 804,10 грн. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвокат та визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Встановлено, що ТОВ «ФК «ЕЙС» понесло витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 гривень. Вказана обставина підтверджується договором про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року, укладеним між ТОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та Партнери», додатковою угодою №32 до договору про надання правової допомоги №07/04/25-02 від 07 квітня 2025 року, актом прийому-передачі наданих послуг від 15.05.2025 року, з якого слідує, що вартість наданих послуг становить 7000 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір». Ціна позову, визначена позивачем сумою стягнення 33854,10 грн. Оскільки, суд частково задовольняє вимоги - на суму 32 804,10 грн., що становить 96,89 % від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2347,26грн. витрат на сплату судового збору та 6782,30 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Outcome: partial