Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

02.07.2025 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. У позовній заяві позивач просить стягнути з [PERSON] , на його користь аліменти на його утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він є рідним сином відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 21.06.2005, видане Калениківською сільською радою Решетилівського району Полтавської області. Позивач повнолітній, не одружений, не працює, згідно довідки № 355 від 23.06.2025 Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» навчається на третьому курсі денного відділення Навчально-наукового інституту інформаційних технологій та робототехніки Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», термін закінчення якого 30.06.2026. Оскільки навчання проходить у денній формі, позивач не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач є особою працездатного віку, а тому має можливість надавати фінансову допомогу на утримання позивача на час навчання. Оскільки відповідач добровільно надавати допомогу відмовляється, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 15.07.2025 відкрите провадження у цивільній справі, розгляд справи визначено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. 20.08.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає частково. Беручи до уваги, що відповідач має на утриманні неповнолітню доньку, непрацездатних батьків, дружину, має незадовільний стан здоров`я, та зважаючи на те, що мати позивача повинна також нести витрати на утримання спільного повнолітнього сина, що продовжує навчання, вважає, що аліменти в розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, відповідатиме реаліям сьогодення та забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів. 22.09.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів разом з копією медичного висновку ДУ Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України. Позивач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 13.08.2025 від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представниця відповідача у засіданні суду зазначила, що відповідач позов визнає частково з підстав, викладених у відзиві. Просила позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на начання у розмірі 1/8 частини до закінчення навчання, але не більше ниж до досягненням ним 23 віку. Вислухавши пояснення представниці відповідача, дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування доводів сторін, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.06.2005, видане Калениківською сільською радою Решетилівського району Полтавської області. Згідно довідки № 355 від 23.06.2025 Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» позивач [PERSON] навчається на третьому курсі денного відділення Навчально-наукового інституту інформаційних технологій та робототехніки Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», денна форма здобуття освіти (бюджет), наказ про зарахування № 678-ф,а від 06.09.2022, термін навчання: з 19.09.2022 по 30.06.2026. Згідно виконавчого листа Решетилівського районного суду Полтавської області № 2/546/53/13 від 28.01.2013 з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян відповідного віку дітей щомісячно, починаючи з 21.11.2012 і до досягнення дітьми повноліття. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ № 102664 від 26.06.2023 позивач [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи, причина інвалідності інвалід дитинства, інвалідність встановлена безстроково. Згідно посвідчення серії [NUMBER] від 05.09.2023 позивачу [PERSON] призначено державну соціальну допомогу. Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області №2/546/52/13 від 10.01.2013 розірвано шлюб, укладений між відповідачем [PERSON] та матір`ю позивача [PERSON] . Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області №2/546/53/13 від 10.01.2013 стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян відповідного віку дітей щомісячно, починаючи з 21.11.2012 і до досягнення дітьми повноліття. Згідно довідки Решетилівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 9524 від 14.08.2025 заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 2/546/53/13 від 28.01.2013 Решетилівського районного суду Полтавської області на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей станом на 14.08.2025 відсутня. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Решетилівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 9524 від 14.08.2025 заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 2/546/53/13 від 28.01.2013 Решетилівського районного суду Полтавської області станом на 01.07.2025 відсутня. Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 24.11.2017 Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану територіального управління юстиції у Луганській області зареєстровано шлюб між відповідачем [PERSON] та [PERSON] . Згідно військового квитка серії [NUMBER] відповідач [PERSON] проходить службу у військовій частині [NUMBER] . Відповідно до виписного епікризу Державної установи «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» відповідач [PERSON] знаходився на лікуванні в стаціонарі відділення № 2 з 11.07.2025 по 31.07.2025, діагноз: праве око пресбіопія, ліве око виразка рогівки бактеріально-грибкової етіології, гіпопіон. Із виписки № 25/0790 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області» вбачається, що відповідач [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.08.2025 по 08.08.2025, повний діагноз: основне захворювання виразка рогівки лівого ока бактеріально-грибкової етіології як наслідок травми лівого ока. Згідно результату огляду № 11134852 від 08.08.2025 Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Полтавській області» відповідачу [PERSON] продовжено довідку про тимчасову непрацездатність через ЛКК з 09.08.2025 по 17.08.2025, діагнози: основний: виразка рогівки лівого ока стадія епітелізації після стаціонарного лікування, ускладнення: часткове змутніння лівого ока. Відповідно до довідки № 1193 про тимчасову непрацездатність поліцейського, військовослужбовця Національної гвардії України знаходився на стаціонарному лікуванні з 09.08.2025 по 17.08.2025. З довідки ЛКК ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області» від 18.08.2025 вбачається, що відповідач [PERSON] звільнений від робіт, пов`язаних з фізичним навантаженням, зоровим навантаженням, працею на протягах та запилених приміщеннях з 18.08.2025 по 31.08.2025. Згідно пенсійного посвідчення № [NUMBER] батько відповідача [PERSON] , [INFO] , отримує пенсію за віком. Рішенням відділу призначення пенсії Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 16450004210 від 17.04.2025 матері відповідача [PERSON] , [INFO] , відмовлено в призначенні пенсії за віком. З медичного висновку ДУ Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України від 12.09.2025 вбачається, що відповідач [PERSON] знаходився в консультативній поліклініці інституту з діагнозом: праве око змішаний астигматизм, ліве око парацентральне помутніння рогівки (наслідок виразки рогівки), рекомендовано обмеження фізичного та зорового навантаження, перебування в пильних, вітряних приміщеннях. Згідно з ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітній сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20), відповідно до якої стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення, одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Суд також враховує правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19 (провадження № 61-2065св23), де зазначено, що стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. На підставі наданих доказів, судом встановлено, що позивач [PERSON] є повнолітньою особою, навчається на третьому курсі денного відділення Навчально-наукового інституту інформаційних технологій та робототехніки Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», денна форма здобуття освіти (бюджет). Відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, та відповідно отримує заробітну плату. До досягнення позивачем повноліття відповідач сплачував на його утримання аліменти, а також продовжує на даний час сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Крім цього, на утриманні відповідача знаходяться його непрацездатні батьки. На підставі викладеного, з врахуванням стану здоров`я відповідача та навчання позивача на денній формі навчання (бюджет) суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення позивачем двадцяти трьох років. Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі\~статті 141 ЦПК України. На підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~позивач звільнений від сплати судового збору щодо вимог про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, судові витрати зі сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів за ставкою станом на день пред`явлення позову\~02.07.2025, що становить 1211,20 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 605,60 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: partial