Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визначення [PERSON] додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 23 жовтня 2018 року [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт відповідно до якого належну йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,4783 га, розташовану на території Новомар`ївської сільської ради, Солонянського району, Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225084500:01:027:0005, заповів [PERSON] . Про існування вказаного заповіту позивачу було не відомо, оскільки померлий [PERSON] не був його родичем, а дізнався про його наявність лише в березні 2024 року від дружини померлого [PERSON] , яка і передала йому зазначений заповіт. 26 березня 2024 року позивач звернулась до державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого, [INFO] [PERSON] . Постановою від 26 березня 2024 року, позивачу в зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини державний нотаріус відмовив у вчиненні зазначеної нотаріальної дії. Вважає, що пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, оскільки йому не було відомо про наявність заповіту на його ім`я, крім того, померлий [PERSON] не був його родичем. Необізнаність про наявність заповіту на його ім`я позбавили його можливості вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , тому просив встановити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві і просила його задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] , в судовому засідання позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Відповідачі, в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Відповідачка [PERSON] згідно наданих письмових пояснень позов визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення Крім того, зазначила, що про наявність заповіту на ім`я [PERSON] вона дізналася 01 березня 2024 року, того ж дня вона повідомила позивачу вказані обставини, який зазначив їй про те, що йому було не відомо про заповіт на його ім`я (а. с. 185). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про час та місце судового розгляду. Відповідно до поданої представник третьої особи заяви, просили проводити судовий розгляд у відсутність третьої особи та її представника. Згідно поданих пояснень зазначила, що вона є донькою померлого [PERSON] , вважає, що відсутні підстави для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позивач пропустив суттєвий строк для прийняття спадщини, а саме більше двох років та двох місяців, а докази поважності причин пропуску вказаного строку відсутні, у зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позовних вимог (а. с. 43-50, 175). Суд заслухавши\~сторони,\~з`ясувавши обставини\~по справі,\~дослідивши докази,\~що маються\~у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 листопада 2022 року виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [INFO] помер [PERSON] (а. с. 54, 126 зворот). Вказана обставина підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00040500789 від 12 липня 2023 року (а. с. 135, 136). Згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу 23 жовтня 2018 року, спадкоємцем земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,4783 га, яка розташовану на території Новомар`ївської сільської ради, Солонянського району, Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225084500:01:027:0005 після смерті [PERSON] є [PERSON] (а. с. 6, 138, 150 зворот). Заявою від 01 березня 2024 року до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори позивач просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за вищевказаним заповітом (а. с. 150). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 березня 2024 року державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонської Т. О., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з неприйняттям ним спадщини у встановлений законом спосіб, пропуском строку на прийняття спадщини (а. с. 7, 159 зворот, 150). В судовому засіданні також встановлено, що як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська 13 березня 2002 року, батьками [PERSON] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 55). Вказана обставина підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00041380154 від 13 вересня 2023 року (а. с. 140, 141). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 червня 2025 року державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонської Т. О., вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю підстав, вчинення такої дії суперечить законодавству України. У спадковій справі № 31/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] наявна заява спадкоємця за заповітом про відкладення нотаріальної дії у зв`язку із зверненням до суду (а. с. 58, 59, 161 зворот, 162). Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу № 00041380268 від 13 вересня 2023 року, [PERSON] 27 листопада 2007 року уклав шлюб з [PERSON] , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а. с. 138 зворот, 139). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 30 квітня 2008 року, батьками [PERSON] , є [PERSON] та [PERSON] (а.\~с. 145). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 вересня 2023 року, спадкоємцями за законом майна [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] [PERSON] (а. с. 146). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 318779161 від 26 грудня 2022 року, власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,4783 га, яка розташована на території Новомар`ївської сільської ради, Солонянського району, Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225084500:01:027:0005, є [PERSON] (а. с. 60, 61). Також згідно матеріалів спадкової справи заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , судом встановлено, що державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори вияв відомості про наявність заповіту [PERSON] 20\~січня 2023 року, а отримав копію заповіту від приватного нотаріуса Перфілової Олени Анатоліївни 24 серпня 2023 року (а. с. 127 зворот, 137 зворот). Також матеріали спадкової справи не містять будь-яких відомостей, що державний нотаріус вчиняв будь-які дії на повідомлення [PERSON] про наявність складеного на його ім`я заповіту (а.\~с. 125-162). Таким чином, судом в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] не є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , а також те, що позивач не був обізнаний про наявність заповіту на його ім`я, до повідомлення йому про це відповідачкою [PERSON] . Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~1258\~ЦК України, спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в свій постанові «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23\~серпня 2017 року № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2026 року у справі №\~686/5757/23 зазначила, що факт усвідомлення спадкоємцем першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом (у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування), який не знав про існування заповіту, наявності в нього права на спадкування та невчинення ним неодмінних активних дій щодо встановлення спадкової маси і прийняття спадщини не свідчить про виникнення в нього об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили йому своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений ЦК України строк у зв`язку з його необізнаністю про існування заповіту, складеного на його ім`я. Сам факт відмови нотаріуса, за цих обставин, у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину не порушує принцип свободи заповіту. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Оцінивши в сукупності досліджені під час судового засідання докази, суд вважає, що позивачем доведено суду наявність поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] враховуючи, що йому не було відомо про наявність заповіту на його ім`я та у зв`язку з тим, що позивач не є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Заявлений позивачем додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини терміном два місяці з дня набрання рішення суду законної сили, на думку суду є достатнім для вчинення таких дій і тому позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином,\~у зв`язку\~із задоволенням\~позовних вимог,\~звідповідачів\~в рівних\~частках підлягає стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а. с. 4, 13). На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1218, 1233, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved