Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

У лютому 2025 року позивач, через представника - адвоката Ткаченко Н.В., звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла баба позивача, а [INFO] помер дід позивача, які проживали до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . Після смерті діда батько позивача був спадкоємцем першої черги, як син, але не встиг оформити спадкових прав у зв`язку з тим, що помер [INFO] . Баба і дід позивача при житті були членами КСП «Дружба» Небратської сільської ради Бородянського району Київської області, правонаступником якого є ТОВ «Агроконтраст», та були занесені до списків членів КСП «Дружба», які мали право на земельний пай. Про наявність спадкового майна ні позивач, ні його родичі, ні покійний батько, який був сином померлих, не були обізнані. Про цей факт стало відомо лише у серпні 2024 року з листа орендаря земельних ділянок, які залишилися не оформленими після смерті баби і діда позивача. Після цього, позивач, зібравши документи, звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, однак листом Бородянської державної нотаріальної контори її повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа та доказів прийняття спадщини. Враховуючи наведені вище обставини, позивач вважає, що вона має право на успадкування паїв баби і діда у порядку спадкової трансмісії, а тому просить визнати наведені причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розміром 2,77 умовних кадастрових гектарів, у землях колективної власності КСП «Дружба», правонаступником якого є ТОВ «Агроконтраст», та яка знаходиться у розпорядженні Бородянської селищної ради в адміністративних межах Новозаліського старостинського округу Бородянської територіальної громади Бучанського району Київської області, що належала спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Ткаченко Н.В. надійшла заява, відповідно до якої остання просила розглянути справу без її та позивача участі, позов підтримала. Відповідач - Бородянська селищна рада Бучанського району Київської області в судове засідання представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа - ТОВ «Агроконтраст» у судове засідання свого представника не направили, відповідно до поданої заяви просили розглядати справу за їхньої відсутності, щодо позову заперечень не висловили. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, відповідно до заяв просили розглядати справу за їхньої відсутності, заперечень щодо позову не висловили, повідомили що на спадщину не претендують. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14 зворотній бік). [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , свідоцтва про народження позивача, витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 29 вересня 2022 року, свідоцтва про розірвання шлюбу позивача (а.с. 12, 9, 10, 11 відповідно). Ступінь родинних відносин позивача та спадкодавців [PERSON] і [PERSON] , як онучки останніх, підтверджується рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 02 грудня 2024 року. Вказаним рішенням суду встановлено факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є онукою [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 15-16). Відповідно до листа Новозаліського старостинського округу № 7 Бородянської селищної ради Бучанського району Київської області від 15 липня 2025 року № 16.07-18-59, [PERSON] та [PERSON] на день своєї смерті проживати за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] на день своєї смерті проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 152). Як вбачається з інформації наданої органами нотаріату та відомостей зі Спадкового реєстру спадкові справи після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не заводилися, заповіти від їхнього імені відсутні (а.с. 39, 167, 169, 173, 174, 175, 176, 177, 178, 179, 180-182, 198, 199, 202, 234-235). Листом від 27 січня 2025 року № 120/01-16 Бородянською державною нотаріальною конторою повідомлено позивача про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа та доказів прийняття спадщини, роз`яснено право звернутися до суду для захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (а.с. 40). Як убачається з листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області від 09 квітня 2025 року, за інформацією Відділу № 4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області в архіві Відділу зберігаються другі примірники державних актів на право колективної власності на землю, видані КСП «Дружба» на землі, що розташовані на території Небратської сільської ради та Здвижівської сільської ради, на підставі розпорядження Бородянської райдержадміністрації від 24 січня 1996 року № 58. Списки членів КСП «Дружба» до вказаних державних актів, відсутні. Натомість наявні електронні копії науково-технічної документації, які зберігаються в архіві ДП «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», а саме: по складанню державних актів на право колективної власності та постійного користування землею КСП «Дружба» с. Нове Залісся на території Небратської, Новозаліської та Здвижівської сільських рад народних депутатів Бородянського району Київської області, розробленої у 1995 році Київським відділенням Інституту землеустрою УААН; по паюванню земель переданих у колективну власність КСП «Дружба» Бородянського району Київської області, розробленої у 1997 році Київським відділенням Інституту землеустрою УААН (а.с. 94). Як убачається з документів, долучених до вказаного листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, відповідно до державних актів на право колективної власності на землю, виданих 19 березня 1996 року Бородянською райдержадміністрацією, на підставі розпорядження Бородянської райдержадміністрації від 24 січня 1996 року № 58, КСП «Дружба» передано у колективну власність для сільськогосподарського виробництва землі, що розташовані на території Небратської, Новозаліської та Здвижівської сільських рад. Відповідно до розрахунку вартості земельної частки (паю) та її розміру в умовних кадастрових гектарах, затвердженого розпорядженням районної державної адміністрації від 17 березня 1997 року № 84, розмір земельної частки паю в умовних кадастрових гектарах становить 1,66 га. [PERSON] та [PERSON] були включені до Списку членів КСП «Дружба» Бородянського району Київської області, які мають право на пай за № 1262 та 1281 відповідно (а.с. 95-128). Відповідно до листа ТОВ «Агроконтраст» від 15 жовтня 2024 року, яке є правонаступником КСП «Дружба», товариство також підтверджує факт внесення до списків членів КСП «Дружба», які мали право на земельний пай, [PERSON] та [PERSON] за № 1262 та 1281 відповідно (а.с. 34 зворотній бік, 35). Листом від 16 серпня 2024 року, [PERSON] , яка є орендарем земельних ділянок, власник яких не визначений, повідомила позивача про оренду земельних ділянок, які за повідомленням Новозаліського старостинського округу Бучанського району Київської області ймовірно належать [PERSON] та [PERSON] . На підтвердження наведеного надала копії договорів оренди та копії витягів з рішень Небратської сільської ради Бородянського району Київської області від 26 листопада 2020 року ( а.с. 17-26). Треті особи, які є братом і сестрою позивача та відповідно дітьми померлого [PERSON] (а.с.13), не висловили заперечень щодо позову, повідомили про те, що на спадщину не претендують. Як встановлено вище, Бородянською державною нотаріальною конторою повідомлено позивача про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа та доказів прийняття спадщини (а.с. 40). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року)). Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч. 1 ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року). Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 551 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України (в редакції 1963 року) строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. В законі не міститься визначення поняття поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, даних щодо юридичної обізнаності особи. Посилання позивача на необізнаність про наявність у спадкодавців [PERSON] та [PERSON] права на земельну частку (пай), враховуючи наведені вище обставини, судом визнається поважною причиною пропуску строку на подання позивачем заяв про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні. Відповідно до п.п. 2, 6 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність і ними суд має керуватися при вирішенні питання про права на спадкування. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року№ 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Таким чином, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 02 березня 2020 року у справі № 573/813/19-ц, від 23 грудня 2020 року у справі № 609/1117/18, від 16 червня 2021 року у справі № 137/1642/19. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Разом із тим, відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Враховуючи викладене, оскільки позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] , причини пропуску строку для прийняття спадщини визнані судом поважними, у позивача відсутня можливість в позасудовому порядку реалізувати спадкове право на земельну частку (пай) через відсутність правовстановлюючих документів, то позовні вимоги про визнання поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом є обґрунтованими та законними, у зв`язку із чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved