Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до\~суду із\~ позовом\~до [PERSON] \~ про\~зміну \~розміру аліментів.\~Просить суд\~ змінити\~розмір аліментів\~присуджених рішенням\~Жовківського районного\~суду від\~30.09.2019\~року та\~стягувати аліменти\~в користь\~позивача з\~ [PERSON] ,\~1996\~року народження,\~ІПН-\~ [NUMBER] ,\~зареєстрованого за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~на утримання\~дочки [PERSON] ,\~ [INFO] \~визначивши до\~стягнення по\~10000\~грн (десять\~тисяч гривень)\~щомісячно але\~не менше\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму встановленого\~для певного\~віку дитини\~з\~підстав зазначених\~у позові. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять такі задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, в тому числі і через оголошення на офіційному вебсайті Судова влада України. Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, заяв про відкладення судових засідань, відзиву на позовну заяву. Також ним не подавалися на адресу суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ч. 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання, не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі відповідача та про постановлення заочного рішення у справі. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали 09.09.2020 року, що стверджується копією рішення Жовківського районного суду Львівської області (а.с. 9-10). Рішення набрало законної сили 10.10.2020 року. Від подружнього життя у них народилася дочка, [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 14). Її батьками є позивач та відповідач. Рішенням Жовківського\~районного суду\~Львівської області\~від \~30.09.2019\~року у\~справі №\~444/1876/19\~ вирішено\~стягувати\~з [PERSON] / [INFO] , проживає [ADDRESS] , не працює, ІПН [NUMBER] /, на користь [PERSON] / [INFO] , проживає [ADDRESS] , не працює, паспорт № [NUMBER] , ІПН [NUMBER] / на утримання неповнолітньої дитини, а саме доньки [PERSON] ,\~ [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 24.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягувати з [PERSON] / [INFO] , проживає [ADDRESS] , не працює, ІПН [NUMBER] /, кошти на утримання дружини [PERSON] / [INFO] , проживає [ADDRESS] , не працює, паспорт № [NUMBER] , ІПН [NUMBER] / в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 24.07.2019 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, тобто до [INFO] , що видно з копії даного рішення (а.с. 7-8). Як зазначає позивач, незважаючи на обов`язок сплачувати кошти на утримання дитини відповідач не сплачував аліменти, вимагав від неї відмовитися від аліментів, мотивуючи тим, що в нього борги та різні проблеми, погрожував їй. Зазначає, що він дитиною не цікавиться, обіцяв сплачувати добровільно аліменти, але не сплачує. Під його тиском позивач вимушена була забрати виконавчий лист з виконання. Рішенням Жовківського районного суду від 06.04.2022 року (справа № 444/3337/21 відповідач позбавлений батьківських прав відносно дочки [PERSON] , що видно з копії рішення (а.с.4-6). Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, зобов`язана сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки позбавлення батьківських прав не звільняє від цього обов`язку Судом встановлено, що позивач звернулася до Жовківського відділу Державної виконавчої служби з приводу несплати відповідачем аліментів, подавши на виконання виконавчий лист і постановою ВП №78920054. 22.08.2025 року відкрито провадження про стягнення з [PERSON] аліментів в її користь на утримання дочки в раніше присудженому судом розмірі-1500 грн. щомісячно, що вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.11). Дитина сторін - [PERSON] знаходиться на позивачки утриманні. Як зазначає позивач, що дитина пішла у школу, вона не працює, а витрати на утримання дитини стали значними, а тому вона вимушена звертатися до суду про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Наголошує, що відповідач в даний час призваний до війська та отримує постійні виплати, а тому, на її думку, повинен надавати утримання дочці. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснення п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, згідно якого відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судом встановлено з позовної заяви, що на даний час відповідач є військовослужбовцем ЗСУ, тобто він має можливість виконувати обов`язки по утриманню неповнолітньої дочки - [PERSON] , оскільки відповідач є працездатною особою молодого віку та не має на утриманні інших осіб. Спростування наведеного суду не надано. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Враховуючи вищенаведене, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків на утримання дітей,\~ суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved