Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

У серпні 2025 року позивач, за представництва адвоката Петрика Віталія Втілайовича в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, за зміненою підсудністю у відповідності до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» згідно розпорядженню Голови Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022 внаслідок припинення роботи Іллічівським районним судом м. Маріуполя з об`єктивних причин неможливості здійснення ним правосуддя в умовах воєнного стану, який продовжено до 03 лютого 2026 року, звернулася до Центрального районного суду міста Дніпра з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 11 лютого 2022 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак сімейне життя між подружжям не склалось, через відмінність характерів та різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги між подружжям. Перебуваючи у шлюбі сторони не мали малолітніх та неповнолітніх дітей. Тривалий час сторони не проживають разом, не ведуть спільного побуту та подружні відносити між сторонами припинені, з початку повномасштабного вторгнення та окупації м. Маріуполь місце фактичного перебування відповідача невідомо. Вважає, що примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 25 вересня 2025 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання позивача та відповідача з Єдиного державного демографічного реєстру, а також інформації з Мінсоцполітики щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, як внутрішньо переміщеної особи, після усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 16 вересня 2025 року, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. 12 листопада 2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. У зв`язку з відсутністю поштового обігу з м. Маріуполь Донецької області, де проживає відповідач, і яке знаходиться на тимчасово окупованій та відповідно непідконтрольній українській владі території України, виклик відповідача в судове засідання здійснено шляхом розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик до суду. Інших відомостей про місцезнаходження відповідача, його адреси як тимчасово переміщеної особи, відомостей про місце роботи суд не має. Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, та, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про розгляд справи в його відсутність не клопотав та про причини неявки не повідомив, на підставі чого з урахуванням відсутності заперечень з боку позивача за правилами ст.ст. 280, 287, 288 ЦПК України справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11 лютого 2022 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дніпровським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 179, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11 лютого 2022 року, залученим до матеріалів справи в оригіналі (а.с. 15). Сімейне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги між подружжям. На теперішній час подружжя проживає окремо, не ведуть спільного господарства та подружні відносини між сторонами припинені. Відповідачем до суду не надано доказів, які спростовують доводи позивача, також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення позивача проти збереження шлюбу, неявка відповідача до суду, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved