Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Еліт Фінанс" (далі ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулося до Хорольського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25.10.2019 між АТ «Альфа-Банк» (надалі банк) та відповідачем [PERSON] (надалі позичальник, відповідач) укладено Договір про надання кредиту № 500823199 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 26227,88 зі строком на 84 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 23%. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе кредитних зобов`язань, у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 30526,76 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 24426,58 грн, із заборгованості за відсотками 6100,18 грн. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача [PERSON] . На підставі викладеного товариство просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у зазначеному розмірі та судові витрати. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 18.09.2025 провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належно був повідомлений про дату, час, місце проведення судового засідання. 14.10.2025 [PERSON] надав відзив на позов, в якому просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог та у стягненні судових витрат. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до такого висновку. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються главою\~48\~«Виконання зобов`язання» та главою\~71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Судом установлено, що 25.10.2019 між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено Оферту на укладення Угоди про надання споживчого кредиту № 500823199 від 21.03.2018, що є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб (далі - Договір про надання кредиту № 500823199 від 25.10.2019, кредитний договір). Відповідно до кредитного договору банк надав позичальнику кредит у сумі 26227,88 зі строком на 84 місяці на споживчі потреби до 28.10.2026 із застосуванням відсоткової ставки 23%. Кредитний договір укладено з відповідачем для повернення заборгованості за кредитним договором № 501013409 від 21.03.2018. Додаток до кредитного договору, що є Графіком платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, та Паспорт споживчого кредиту [PERSON] підписано власноруч (а. с. 5-7). Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором AT «Альфа-Банк» виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Наведене підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідача (а. с.17-24). 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за кредитним договором до відповідача [PERSON] (а. с. 10). Згідно з Витягом реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами заборгованість у [PERSON] складала 30526,76 грн, що включала заборгованість за тілом кредиту 24426,58 грн, заборгованість за відсотками 6100,18 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку розмір заборгованості станом на 20.09.2021 складає 30526,76 грн, з яких: 24426,58 грн заборгованість за тілом кредиту; 6100,18 грн відсотки за користування кредитом (а. с.19). Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Відповідно до вимог частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частина 1 та частина 2 статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України). Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулює Закон № 1734-VIII "Про споживче кредитування" (далі - Закон № 1734-VIII). Із встановлених обставин справи вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ «Еліт Фінанс» виступає правонаступником кредитодавця (виконавцем послуги кредитування) АТ «Альфа-Банк», а відповідач [PERSON] - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманих ним кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Факт отримання кредитних коштів підтверджується дослідженою судом випискою за картковим рахунком, у якій наявні відомості про зарахування кредитних коштів на картковий рахунок [PERSON] . З цього ж доказу вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково сплачував заборгованість. Зазначений доказ є належним та допустимим і підтверджує обставини, на які посилається позивач у позові. За умовами укладеної угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії сторони погодили застосування річної процентної ставки у розмірі 23%. Умова договору щодо процентної ставки не оспорювалася, розрахунок заборгованості із застосуванням розміру вказаної процентної ставки здійснений відповідно до умов договору, тому нарахування позивачем суми заборгованості за процентами за користування кредитними коштами є обґрунтованими. Щодо відступлення на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» права вимоги за кредитним договором, то суд зазначає наступне. Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Згідно із частиною першої статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачу повідомлень про заміну сторони (кредитора) у спірному зобов`язанні. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (частина друга статті 516 ЦК України). Разом з тим, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги по кредитному договору, а [PERSON] прийняв умови та правила надання банківських послуг, однак у порушення умов указаних договорів відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту належним чином, тому з відповідача на користь підлягає стягненню сума простроченої заборгованості за тілом кредиту та за відсотками у розмірі 30526,76 грн. Оцінюючи доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, суд виходить з наступного. Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 260 цього ж Кодексу позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності, за правилами статті 261 Цивільного кодексу, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Статтею 267 ЦК України встановлено, що особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] в рахунок платежів за кредитним договором востаннє вніс платіж 28.01.2021 у розмірі 631 грн (а. с. 19). Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 №. 211 установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №. 540-IX доповнив розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ пунктом 12, яким під час карантину строки, визначено, що строки, передбачені статтями 257, 258 ЦКУ, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року. Разом, з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 р. було доповнено пунктом 19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦКУ, продовжуються на строк його дії. Отже, позивач ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», звернувшись з позовом до суду 15.09.2025, пред`явив позов у межах строку позовної давності. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9200 грн. Частиною другою статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат , учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження отриманих правничих послуг позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги від 03.07.2024, укладеного між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О. І., акт приймання-передачі наданих послуг, у якому сторони погодили, що сума витрат, за надання послуг по справі за позовом до [PERSON] становить 9200 грн, а також копію платіжної інструкції від 01.10.2024 про перерахування ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь адвоката Литвиненко О. І. 9200 грн, як оплату по договору про надання юридичних послуг (а. с. 20). Відповідно до Акта №4 приймання-передачі виконаних робіт від 02.06.2025, адвокат Литвиненко О. І. надала, а замовник ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» прийняв наступні послуги: первинну консультацію замовнику у справі (0,5 год) вартістю 1000 грн; правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини (2 год) вартістю 4000 грн; підготовка та подання позовної заяви (2,1 год) вартістю 4200 грн, а всього вартість наданих послуг становить 9200 грн. При вирішенні питання про співмірність витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що у даних правовідносинах відповідач є менш захищеною стороною, а також враховує заявлену позивачем суму позовних вимог, порядок та строк розгляду справи судом. Враховуючи наведені обставини, суд прийшов до висновку, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9200 грн. є неспівмірною з категорією складності справи, витраченим адвокатом часом, об`ємом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторін. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755\\9215\\15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17, стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторони, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу. За правилами статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволені у повному розмірі, із [PERSON] на користь ТОВ «Еліт Фінанс» слід стягнути судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved