Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом та просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що 28 жовтня 2019 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб за час перебування в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . На даний час донька навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі "Дубровицький професійний ліцей" та проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. При цьому, єдиним її доходом є кошти, отримані від здійснення підприємницької діяльності, інших доходів вона не має. У зв`язку з цим, донька потребує матеріальної допомоги. Відповідач скористався наданим йому правом на подав до суду відзив і якому зазначив, що він не відмовляється від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дочки, проте не згідний із заявленим позивачем розміром та вважає таку вимогу необґрунтованою з огляду на наступне. Він є військовослужбовцем Державної прикордонної служби, який призваний [INFO] в березні 2022 року на військову службу під час мобілізації. Від шлюбу з позивачкою вони мають двох дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 березня 2021 року №64878445 та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 14 серпня 2025 року ВП №64878445 з нього ще стягуються аліменти на утримання меншої дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01 липня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Тобто на його утриманні перебуває вже одна дитина, зобов`язання по утриманню якої він виконує належним чином. Відповідач зазначає, що він має ряд захворювань внаслідок травми, яка пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії №1762 від 03 квітня 2025 року. До того ж, він періодично перебуває на стаціонарному лікуванні у КНП "Дубровицька міська лікарня" і його стан здоров`я є вкрай незадовільним, який потребує довготривалого лікування та підтримки й, відповідно, матеріальних витрат, які покладаються виключно на нього. Ряд його захворювань взагалі не піддаються лікуванню. При цьому вказує, що дочка [PERSON] зареєстрована разом із ним в с. Мочулище, а наданий позивачкою акт обстеження місця проживання підтверджує фактичне місце проживання дочки без реєстрації разом з позивачкою. Зауважує, що навчання дочки безкоштовне, а місце навчання є м. Дубровиця, що свідчить про те, що у позивачки відсутні додаткові витрати на навчання та проживання дочки у гуртожитку. Також позивачкою не зазначено, які саме витрати, пов`язані з навчанням дочки, вона несе, як і не надано жодного доказу на підтвердження його матеріальної спроможності сплачувати заявлений нею розмір, окрім формального твердження, що він є військовослужбовцем. Звертає увагу суду на те, що його дочка має свій особистий дохід, так як у вільний час працює та надає послуги на платній основі з манікюру. Тому вважає, що 1/8 частини від його заробітку може забезпечити належне утримання його дочки [PERSON] , яка продовжує навчання. Так як він є військовослужбовцем та отримує відповідне грошове забезпечення, то зазначений ним розмір аліментів гарантує отримання дитиною надійного стабільного утримання з боку батька в межах соціальної гарантії, встановлений державою в ч. 2 ст. 182 СК України. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, зазначених у відзиві на позов. \~ \~ \~ \~Вислухавши сторони, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дубровицького районного суду від 28 жовтня 2019 року розірвано (а.с.4) Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 липня 2007 року (а.с.5) сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи встановлено, що 12 лютого 2021 року Дубровицьким районним судом Рівненської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: дочку [PERSON] ,\~ [INFO] \~та дочку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 22 жовтня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття. Так, 17 березня 2021 року Дубровицьким районним судом Рівненської області видано виконавчий лист №949/1255/20, який 18 березня 2021 року був пред`явлений до примусового виконання у зв`язку з чим державним виконавцем Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Углік О.М. відкрито виконавче провадження ВП №64878445, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія постанови держаного виконавця. Також постановою державного виконавця Дубровицького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Углік О.М. від 14 серпня 2025 року у зв`язку з перебуванням на примусовому виконанні виконавчого листа №949/1255/20, виданого 17 березня 2021 року, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . Копію даної постанови направлено для виконання до ВЧ [NUMBER] . З довідки №334 від 05 вересня 2025 року вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в Державному професійно-технічному навчальному закладі "Дубровицький професійний ліцей" 2 рівня акредитації з 01 вересня 2025 року до 24 січня 2027 року. Форма навчання денна. Навчання безкоштовне. Знаходиться на неповному державному забезпеченні (а.с.11). Втім, як зазначає позивачка, незважаючи на те, що дитина навчається безкоштовно, однак нею, як матір`ю, витрачаються кошти на її утримання. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] , що підтверджується Актом №780 обстеження місця проживання від 10 жовтня 2025 року (а.с.13). Відповідач [PERSON] , згідно довідки Дубровицької міської ради №915 від 05 листопада 2025 року, зареєстрований та проживає за іншою адресою, а саме в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За умовами частин 1 та 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Відповідно до ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За роз`ясненнями, що містять в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. За вимогами ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відтак з системного аналізу вказаних норм слідує, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 753/20347/20 наголосив, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виникнення даного аліментного зобов`язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: на час розгляду справи в суді донька досягла повноліття; донька продовжує навчання. Навчається безкоштовне. Знаходиться на неповному державному забезпеченні. Термін здобуття освіти з 01 вересня 2024 року по 24 січня 2027 року. Отже, у зв`язку з навчанням повнолітня донька потребує матеріальної допомоги. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої доньки суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та їх спроможність її надавати. Так, [PERSON] не працює, так як навчається у Державному професійно технічному навчальному закладі "Дубровицький професійний ліцей". При цьому, суд критично оцінює твердження відповідача про те, що дочка [PERSON] має свій особистий дохід від надання на платній основі послуг з манікюру, оскільки доказів тому не надано. Позивачка, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу (а.с.9) в період з січня 2025 року по червень 2025 року отримувала дохід лише в квітні, в інший період доходи у неї відсутні. При цьому, відповідач є військовослужбовцем та отримує відповідне грошове забезпечення, про що він сам і зазначає. Однак, відповідач вказує, що на його утриманні є ще одна спільна з позивачкою дитина, а саме він сплачує на її утримання аліменти. Втім, суд зауважує, що є прямим обов`язком відповідача утримувати свою дитину, що чітко визначено нормами СК України. Також відповідач вказує, що має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим проходить лікування та надає копії медичних документів, однак належних доказів в підтвердження обставин, що він витрачає кошти на лікування, не надає. У даному випадку суд враховує правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19 (провадження № 61-2065св23), де зазначено, що стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Суд дійшов до висновку, що відповідач отримує дохід, що він не заперечує, а тому суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, і на переконання суду, задоволення цих позовних вимог не поставить відповідача в скрутне матеріальне становище. При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на ч. 2 ст. 182 СК України, яка передбачає гарантований розмір аліментів на одну дитину, оскільки зазначений у даній статті мінімальний гарантований розмір аліментів може стосуватись лише розміру аліментів на неповнолітніх дітей. Положення ч. 1 ст. 6 СК України передбачають, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. У даному випадку до суду подано позов на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. При цьому, суд вважає за доцільне роз`яснити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. За приписами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з вимогами ст. 141 СК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved