Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

12 вересня 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в обґрунтування якої зазначила, що 22.06.2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Московському районному у місті Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, за актовим записом № 651. Під час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . 27.10.2021 року заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області (справа № 632/1835/21) шлюб між сторонами розірвано. Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 листопада 2024 року (справа № 632/1852/24) задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На даний час син проживає з позивачкою та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач самоусунувся від виховання та матеріального забезпечення сина, переймається виключно своїм особистим життям, не дбає про дитину, не спілкується з ним, жодного разу не цікавився його інтересами, особистими потребами. Тобто, він повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина. Крім того, відповідач не сплачує аліменти, визначені судом на утримання сина. Загальна сума боргу [PERSON] зі сплати аліментів станом на 30.06.2025 року складає 22307,59 грн. Позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. Ухвалою від 26 вересня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10.11.2025 року. Ухвалою від 10 листопада 2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 25 листопада 2025 року. Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву суду, в якій зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву, заяв та клопотань до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи суд доходить до такого. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2018 року у Московському районному у місті Харкові ВДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, за актовим записом № 651 9а.с.9). 27.10.2021 року заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області (справа № 632/1835/21) шлюб між сторонами розірвано (а.с.10). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , а його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28 листопада 2024 року (справа № 632/1852/24) задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини (а.с.11-12). На виконання рішення суду видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів та відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, здійсненим державним виконавцем Златопільського ВДВС у Лозівському районі Харківської області, підтверджується, що загальна сума боргу зі сплати аліментів [PERSON] станом на 30.06.2025 року становить 22307,59 грн. (а.с.13). Позивачкою у позовній заяві зроблено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.10.2024 по 31.08.2025, згідно з яким розмір пені складає 37570,79 грн. (а.с.3-4). Довідками КНП ЦПМСД Златопільської міської ради Харківської області від 10.09.2025 року за № 01-27/1188 та Златопільського ЗДО № 14 від 18.08.2025 року за № 7 підтверджується, що мати [PERSON] , сумлінно займається вихованням та здоров`ям сина. Цікавиться його навчанням та приймає активну участь у житті сина. Батько ж з сім`єю не проживає, участі у вихованні та навчанні сина не приймає (а.с.15,16). З висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Златопільської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] встановлено,що орган опіки та піклування виконавчого комітету Златопільської міської ради Харківської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] (а.с.14). Зібрані відомості дають підстави зробити висновок, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Між сторонами виник спір з приводу позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Вирішуючи вимоги в частині позбавлення батьківських прав, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/ Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні, забезпечений усім необхідним, при цьому відповідач життям сина не турбується та не зацікавлений у його вихованні. З огляду на викладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з сином, позивачкою доведено, що поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Вирішуючи вимоги в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд зазначає наступне. Спірні правовідносини регулюються ст.196 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно доч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правовий висновок, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року та у справі № 333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року). Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав, як і будь-яких доказів щодо відсутності його вини у несплаті аліментів або ж неспроможності сплачувати аліменти, а тому підстав вважати, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідача, у суду немає. Отже, загальна сума пені за порушення відповідачем строків виконання аліментних зобов`язань за період 01.10.2024 по 31.08.2025 становить 37570,79 грн. Разом з тим, відповідно до ст. 196 СК України, з відповідача може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів в розмірі, що не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментам, тобто 22307,59 грн. Таким чином, оскільки відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , та на нього був покладений однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення свого сина, а відповідачем допущено порушення строків виконання аліментних зобов`язань, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки пені за прострочення сплати аліментів. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Отже, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1211,20 грн. на користь держави - за позовну вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Outcome: approved