Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~із позовом,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідача\~на його\~користь матеріальну\~шкоду у\~розмірі 5417\~грн та\~моральну шкоду\~у розмірі\~60000\~грн.\~Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 25.08.2024\~о 16:27\~год.\~в с. Лутівка по вул. Озерна, 176, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz 190», державний номерний знак [NUMBER] , наближаючись до перехрестя, на якому перебував пішохід, не врахувала дорожньої обстановки, не зменшила швидкість, щоб в разі потреби зупинитись, в результаті чого здійснила наїзд на позивача, який отримав ушкодження. Внаслідок цієї ДТП позивачу заподіяна вказана матеріальна і моральна шкода, що складається із витрат на ліки та медичні препарати, проведення операції з метою усунення наслідків отриманих тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою судді від 30.12.2024 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У визначені судом строки відповідач відзиву на позовну заяву не подала. Позивач\~в судове засідання не з`явився, однак, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачка до суду також не з`явилася, однак, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомила, тому суд, враховуючи повторну неявку відповідачки без поважних причин та не подання нею відзиву, розглянув справу заочно, без її участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно постанови Радомишльського районного суду Житомирської області від 14.11.2024 у справі №289/1831/24 встановлено, що 25.08.2024 о 16:27 год., в с. Лутівка по вул. Озерна, 176, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz 190», державний номерний знак [NUMBER] , наближаючись до перехрестя, на якому перебував пішохід, не врахувала дорожньої обстановки, не зменшила швидкість, щоб в разі потреби зупинитись, в результаті чого здійснила наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок чого автомобіль та пішохід отримали пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушила п. 2.3 б ПДР України за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 7). За положеннями ч. 6\~ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, винуватість [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою судом і доказуванню не підлягає. На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мала договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 40). У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент згаданої ДТП, далі - Закону) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 23 вказаного Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. Згідно статті 26-1 цього ж Закону страховиком (у випадках, передбачених\~підпунктами "г"\~і\~"ґ"\~пункту 41.1 та\~підпунктом "в"\~пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. У відповідності\~до ст.\~41\~Закону МТСБУ за\~рахунок коштів\~фонду захисту\~потерпілих відшкодовує\~шкоду на\~умовах,\~визначених цим\~Законом,\~у разі\~її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам\~пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога [PERSON] про стягнення з відповідача матеріальної шкоди на лікування пред`явлена до неналежного відповідача, оскільки згідно вимог Закону скоєння відповідачем ДТП є підставою для проведення регламентної виплати МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події. Водночас, заявлена позивачем вимога про стягнення вказаної моральної шкоди підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивач, внаслідок отриманих під час згаданої ДТП травм, у період з 25 по 27 серпня 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради (а.с. 9-13). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст.\~23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1167\~ЦК України,\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Особи, які зазнали порушення своїх, гарантованих Конституцією прав, нерідко високо оцінюють свої страждання. Тому розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачеві, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у побуті позивача, обсяг душевних страждань, переживання та тривалий біль, які позивач зазнав у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень та відсутність через них можливості продовжувати звичний спосіб свого життя, а також необхідність звертатись до правоохоронних органів з метою захисту від неправомірних дій відповідачки. З урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань та їх негативних наслідків, які виразилися в спричиненні йому тілесних ушкоджень, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає моральна шкода в розмірі 10000 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Також у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 1211,20 грн. (а.с. 15).

Outcome: partial