Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

26.08.2025 через електронний кабінет Електронного суду, до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1476130 від 03.03.2024 в розмірі 39800,00 грн, з яких: - 4000,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; - 29400,00 грн - сума заборгованості за процентами; - 6400,00 грн - сума нарахованих процентів за 64 календарних днів. Також позивач прохає стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати, а саме судовий збір \-- 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] 03.03.2024 укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1476130. Відповідно до умов договору відповідачці надано кредит у розмірі 4000,00 грн, строком на 360 днівна умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. 24.12.2024 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ»та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу № 24122024, на підставі якого позивач набув статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1476130 від 03.03.2024. Однак, взятих на себе зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1476130 від 03.03.2024 відповідачка належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 39800,00 грн. За таких обставин позивач змушений звернутися з даним позовом до суду. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 26.08.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. У порядку визначеному ч. 6 ст.187 ЦПК України судом 27.08.2025 направлено запит до органу реєстрації з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідача та вирішення питання щодо належної підсудності даного спору суду, відповідь на який отримано 29.08.2025. Ухвалою судді від 03.09.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання, а також витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наступні письмові докази: -письмовий доказ про підтвердження факу належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ); -письмовий доказ про підтвердження факту зарахування коштів 03.03.2024 на платіжну картку [NUMBER] банком-емітентом, якої є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у сумі 4000,00 грн за ініціативою ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (код ЄДРПОУ 42350798) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК». 17.09.2025 на виконання ухвали суду від 03.09.2025 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації, стосовно рахунків [PERSON] (а.с. 107). У судові засідання 06.10.2025, 05.11.2025 та 01.12.2025 сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» - адвокат Столітній М.М., у судові засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений завчасно та належним чином, шляхом направлення повісток до електронного кабінету Електронного суду, яку відповідно до довідок про доставку повістки на 06.10.2025 отримано 04.09.2025 о 10:32:54 (а.с. 104), на 05.11.2025 отримано 08.10.2025 о 17:40:08 (а.с. 112), на 01.12.2025 отримано 08.11.2025 о 3:50:07 (а.с. 119). Представник позивача у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи без його участі, у разі неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі (а.с. 14 оборот). Відповідачка у судові засідання 06.10.2025, 05.11.2025 та 01.12.2025 не з`явилася, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлена завчасно та належним чином, шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання та шляхом направлення SMS-повісток на 06.10.2025 (а.с. 99 оборот), на 05.11.2025 (а.с. 110 оборот), на 01.12.2025 (а.с. 116 оборот). 15.09.2025, 20.10.2025 та 25.11.2025 до суду повернулися конверти надіслані на ім`я [PERSON] з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 106, 114, 120). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, повідомлення про розгляд справи 05.11.2025 та 01.12.2025 здійснено шляхом оголошення про виклик [PERSON] на веб-сайті Судова влада України (а.с. 113, 117). У встановлений судом строк, відповідачка правом на надання відзиву не скористалася. Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідачки до суду не надходило. [PERSON] не надала суду своїх заперечень проти зазначених у позові обставин. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідачка, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явилася, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду представника позивача, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 01.12.2025 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1476130, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 4000,00 грн (пункт 1.3. договору), строком на 360 днів (пункт 1.4. договору). Умовами договору № 1476130 від 03.03.2024 передбачено періодичність сплати платежів - кожні 30 днів, та процентну ставку стандартну у розмірі 2,50 % в день та знижену у розмірі 1,000 % в день. Відповідно до п. 2.1. договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Пункт 3.1. даного договору передбачає, що проценти, які нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто методом «факт/факт». Згідно до п. 5.6. споживач здійснює платежі з повернення заборгованості за договором у розмірі та у строки визначені договором. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги товариства у черговості визначеній в Законі України «Про споживче кредитування», зокрема: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу здійснюється сплата неустойки та інших платежів відповідно до договору. Договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1476130 від 03.03.2024 укладений шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства електронним підписом, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис Товариства створюється на Договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим Сторонами в укладеному Договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що створений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлення останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим прийняттям в повному обсязі умов цього Договору (пункт 9.6. договору). 9.8. Підписуючи цей договір споживач підтверджує, що: - перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; 6) вказана в ч.1, 2, 4, 5 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та розміщена на Веб-сайті; - він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», що розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Усі додатки до даного договору підписані сторонами є невід`ємною частиною договору (пункт 9.11. договору). Даний договір містить реквізити сторін та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором М669, 03.03.2024 о 20:50:51 [PERSON] (а.с. 16 -20). Додатком №1 до даного договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якого строк кредиту визначено 26.02.2025. Даний додаток містить реквізити сторін та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором М669, 03.03.2024 о 20:50:51 [PERSON] (а.с. 20 оборот). Окрім того, невід`ємною частиною договору є паспорт споживчого кредиту відповідно до якого сума кредиту - 4000,00 грн, строк кредиту - 360 днів, стандартна процентна ставка -912,5% річних (або 2,5% в день), знижена процентна ставка - 365% річних (1,000 % в день), орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою - 40000,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 38200,00 грн, реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою, відсотків річних протягом всього строку кредиту, відсотків річних - 90465,53%, реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженою процентної ставки, відсотків річних - 26735,96%. Даний додаток містить реквізити сторін та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором А957, 03.03.2024 о 20:50:40 [PERSON] (а.с. 21 - 22). Зазначений кредитний договір був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», затверджених наказом №02-КД від 05.10.2022 (а.с. 63 - 75). Також, судом встановлено, що ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачкою [PERSON] за кредитним договором виконало шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки, що підтверджується довідкою № 20250115-167 від 15.01.2025 виданою ТОВ «ПАЙТЕК», відповідно до якої між Товариством та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 2022-06-06. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ»: 03.03.2024 20:52:11 на суму 4000,00 грн (а.с. 29). Вказане також підтверджується наданою на виконання вимог ухвали суду від 03.09.2025 відповіддю АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7 - 250908/93253 - БТ від 12.09.2025, відповідно до якої на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , на яку 03.03.2024 зараховано кошти у сумі 4000,00 грн (а.с. 107). Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно з пп. 3 п. 4.1 кредитного договору, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15. Судом також встановлено, що договором факторингу № 24122024 від 24.12.2024 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за плату відступило, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнтові. Перелік боржників, підстави виникнення грошової вимоги, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 47 - 50). Згідно витягу з реєстру боржників, що є додатком №1 до договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 35400,00 грн, що складається з заборгованості за основною сумою боргу - 4000,00 грн, заборгованості за відсотками - 29400,00 грн, заборгованості за пенею - 2000,00 грн (а.с. 26). Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненому первісним кредитором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» станом на 15.07.2025 загальна сума боргу [PERSON] становила 35400,00 грн, що складається з заборгованості за основною сумою боргу - 4000,00 грн, заборгованості за відсотками - 29400,00 грн, заборгованості за пенею - 2000,00 грн. Відповідно до даного розрахунку відповідачкою не було здійснено жодної сплати заборгованості (а.с. 24). Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненому позивачем за договором № 1476130 про надання споживчого кредиту від 03.03.2024 за 64 календарних днів з 25.12.2024 до 26.02.2025 включно, за стандартною процентною ставкою було нараховано 6400,00 грн відсотків за користування кредитними коштами (а.с. 25). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, 24.12.2024 за договором факторингу № 24122024 від 24.12.2024 позивач отримав право грошової вимоги до відповідача на суму 35400,00 грн, адже відповідно до розрахунку заборгованості здійсненому первісним кредитором ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» станом на 24.12.2024 загальна сума боргу [PERSON] становила 35400,00 грн, що складалася з 4000,00 грн - сума боргу за тіло кредиту, 29400,00 грн - сума боргу за нараховані відсотки за користування кредитом, 2000,00 грн - сума заборгованості по пені. Судом встановлено, що відповідачка не здійснювала оплати заборгованості. Окрім того, відповідно до умов кредитного договору № 1476130 від 03.03.2024, його строк становить 360 днів, та згідно графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною договору, закінчується 26.02.2025. Отже, станом на дату отримання прав вимоги за кредитним договором № 1476130 від 03.03.2024 позивачем до [PERSON] , а саме 24.12.2024, строк кредиту ще тривав. Згідно договору факторингу від 24.12.2024 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за плату відступило, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнтові. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 1476130 про надання споживчого кредиту від 03.03.2024 за 64 календарних днів з 25.12.2024 до 26.02.2025 включно, позивачем за стандартною процентною ставкою було нараховано 6400,00 грн відсотків річних в межах строку дії договору. Таким чином, позивач здійснив самостійне нарахування відсотків за користування кредитом в межах строку кредитування та на умовах визначених договором № 1476130 про надання споживчого кредиту від 03.03.2024. З матеріалів справи також слідує, що сторони погодили умови кредитування, в тому числі кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, розмір процентної ставки, строк кредитування, дані обставини не заперечуються відповідачем. Разом з цим пункт 1.5.1. договору № 1476130 від 03.03.2024 передбачає нарахування стандартної процентної ставки за кредитом в день 2,50 % яка є фіксована. Згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості, здійснених первісним кредитором та позивачем, вбачається, що нарахування відсотків здійснювалося за стандартною процентною ставкою за кредитом 2,50 % в день (100,00 грн в день). Разом з цим, частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016, в редакції змін, які набули чинності з 24.12.2023 визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Отже, враховуючи вимоги частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016, в редакції змін, які набули чинності з 24.12.2023, підлягала застосуванню процентна ставка в розмірі не більше 1% денної процентної ставки, оскільки договір № 1476130 від 03.03.2024 укладено після набрання чинності відповідних змін. З огляду на вищезазначене, враховуючи положення Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016, в редакції змін, які набули чинності з 24.12.2023, та наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що проценти за користування кредитом повинні нараховуватися наступним чином: - 1% в день, що становить 40,00 грн в день (4000,00*1%=40,00 грн в день), протягом всього строку кредитування 360 днів (за період з 03.03.2024 по 26.02.2025, під час здійснення нарахувань первісним кредиторам, та за період з 25.12.2024 по 26.02.2025, під час здійснення нарахувань позивачем), у загальному розмірі 14400,00 грн (40,00х360=14400,00грн). Враховуючи вищезазначене, стягненню підлягає заборгованість по відсотках за користування кредитом в загальному розмірі 14400,00 грн. Щодо позовних вимоги позивача, зобов`язати в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних, та роз`яснення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. За ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних ЦК України положень установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Отже, нормами закону не передбачено у періоду воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування нарахування на боргове зобов`язання, що виникло із кредитних правовідносин трьох процентів річних та втрат від інфляції, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому відсутні підстави для зобов`язання нараховувати відповідні відсотки або пеню до моменту виконання рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості, про стягнення отриманої суми інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», про роз`яснення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, до задоволенню не підлягають. Враховуючи вищезазначене, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме в частині стягнення з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованості за тілом кредиту в сумі - 4000,00 грн, та заборгованості за відсотками в сумі - 14400,00 грн. Враховуючи зазнане вище, загальна сума заборгованості становить 18400,00 грн (4000,00 + 14400,00 = 18400,00). У задоволенні позовних вимог в іншій частині слід відмовити за безпідставністю. Оскільки відповідачка доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитним договором суду не надала, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та, враховуючи факт невиконання [PERSON] умов договору № 1476130 про надання споживчого кредиту від 03.03.2024, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 18400,00 грн, з яких сума кредиту - 4000,00 грн, сума процентів за користування кредитом - 14400,00 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4338 від 11.08.2025 (а.с. 1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 92). Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній 39800,00 грн. Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 18400,00 грн. Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 46 % (18400 х 100: 39800 = 46 %). Оскільки, вимоги позивача задоволено на 46 %, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 1114,30 грн (2422,40 х 46 % = 1114,30). Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, суд зазначає наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 10000,00 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, свідоцтвом на право заняття адвокатською діяльністю Столітнього Михайла Миколайовича серії КС № 9422/10, копією ордеру про надання правової допомоги № 1476130, рахунком на оплату з детальним описом робіт, виконаних адвокатом Столітнім М.М., необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» на загальну суму 10000,00 грн, акт № 10109 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, заявкою № 10109 від 14.07.2025 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с. 86 - 87, 85, 84, 87б, 87а, 88 - 89). Враховуючи обсяг наданих представником позивача - адвокатом Столітнім М.М. послуг, співмірність наданих адвокатом послуг та суми виплаченого гонорару, те що позов задоволено, а також те, що відповідач не надав заперечень та не просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу, відповідає критеріям, що наведені вище, зокрема є дійсними, необхідними та розумними в частині їх розміру, відповідають складності справи та підтверджені належними та допустимими доказами. Оскільки вимоги позивача задоволено на 46 %, то витрати на правову допомогу підлягають стягненню на користь позивача в сумі 4600,00 грн (10000 х 46% = 4600). На підставі ст. ст. 512, 514, 526, 530, 549, 610-612, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial