Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 22.07.2025 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Віньковецької селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, в якій позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 1,35 в умовних кадастрових гектарах із земель бувшого КСП імені «Щорса», що знаходиться на території Віньковецької селищної ради (колишньої Майдано-Олександрівської сільської ради) Хмельницького (Віньковецького) району Хмельницької області відповідно до сертифікату серії ХМ № 0385771, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 900 від 25.12.1998 на ім`я [PERSON] ( [PERSON] ). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.05.2025. Проживав та був зареєстрований [PERSON] до дня смерті в [ADDRESS] .За життя [PERSON] згідно Заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 34 від 22 березня 1999 року посвідченого виконавчим комітетом Майдано-Олександрівської сільської Ради народних депутатів Віньковецького району, Хмельницької області заповів усе своє майносвоєму сину [PERSON] . Відповідно, після смерті батька, позивач вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном прийнявши спадщину, зокрема спадковий будинок та присадибну ділянку якими до сьогоднішнього дня володіє та розпоряджається. Окрім того також хотів би успадкувати право на земельну частку (пай) по колишньому колективному сільськогосподарському підприємстві (КСП) ім. Щорса, що розташована в селі Майдан-Олександрівський, Віньковецького району Хмельницької області, виданий на ім`я [PERSON] . Звернувшись до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А., з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю у нього правовстановлюючого документу на майно. Тобто у зв`язку із відсутністю сертифікату на земельну частку (пай) серії ХМ №0385771. Батько позивача за життя працював у колгоспі і на усіх законних підставах, як член КСП ім. «Щорса» набув право на земельну частку (пай) в розмірі 1.35 в умовних кадастрових гектарах та на підставі розпорядження Віньковецької райдержадміністрації № 128-р від 02.11.1998 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0385771 про що свідчить запис у Книзі реєстрації сертифікатів по колишньому КСП ім.«Щорса», а також підпис батька про отримання ним даного сертифікату. На сьогоднішній день правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) втрачений і тому позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх прав. Рух справи в суді та позиція сторін у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2025 для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Голуба О.Є. Ухвалою суду від 25.07.2025 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Також даною ухвалою постановлено витребувати в приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А. копію спадкової справи заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с. Майдан-Олександрівський Віньковецького району Хмельницької області, у віці 60 років. 31.07.2025 до суду надійшла відповідь нотаріуса про те, що дана спадкова справа нею не заводилися, а також зазначено, що для отримання повної інформації по спадковій справі після смерті [PERSON] , потрібно звернутися до Хмельницького обласного державного нотаріального архіву. Ухвалою суду від 22.09.2025 постановлено витребувати з Хмельницького обласного державного нотаріального архіву копію спадкової справи або відомості про заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] у віці 60 років, та інформаційну довідку про наявність (відсутність) посвідченого заповіту/спадкового договору складеного чи відповідно укладеного [PERSON] . Витребувані документи надійшли до суду 07.10.2025. Ухвалою суду від 16.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 01.08.2025 подав до суду заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Представник Віньковецької селищної ради Лужняк В.О. у судове засідання не з`явився, 07.08.2025 подав до суду письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника селищної ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини справи встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 60 років, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.05.2025 (а.с.10). Відповідно до довідки, виданої старостою Майдано-Олександрівського старостинського округу, № 249 від 08 липня 2025 року [PERSON] , [INFO] до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] . Склад сім`ї до дня смерті: [PERSON] (а.с. 18). Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 3 липня 1980 року, актовий запис № 42. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.11). [PERSON] померла [INFO] у віці 70, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.05.2025 (а.с. 11а). Згідно копії заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 34 від 22 березня 1999 року посвідченого виконавчим комітетом Майдано-Олександрівської сільської Ради народних депутатів Віньковецького району, Хмельницької області заповів усе своє майно сину [PERSON] (а.с.12). Відповідно до копії повторно виданого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.05.2025 батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Згідно довідки виданої старостою Майдано-Олександрівського старостинського округу, № 245 від 07 липня 2025 року [PERSON] вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном прийнявши спадщину, зокрема спадковий будинок і присадибну ділянку якими володіє й користується до сьогоднішнього дня (а.с.19). Відповідно до копії довідки виданої головою колгоспу Рак І.Я. № 171 від 15.08.1987 на ім`я [PERSON] про те, що він працює в колгоспі в будівельній бригаді каменщиком і середній заробіток складає 208 карбованців за місяць (а.с.20). Згідно з копією Державного акта на право колективної власності на землю від 13.11.1995 серії ХМ № 027 КСП ім. Щорса, с. Майдан-Олександрівський Віньковецького району Хмельницької області, було передано у колективну власність 1333,1 гектарів землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 21-25). Відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Віньковецькою районною державною адміністрацією, колективного сільськогосподарського підприємства ім. Щорса, село Майдан-Олександрівський під № 900 зареєстровано сертифікат серії ХМ № 0385771 від 25.12.1998 на ім`я [PERSON] на право на земельну частку (пай) розміром 1,35 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП ім. Щорса, підстава реєстрації - рішення Віньковецької РДА № 128-р від 02.11.1998, підпис власника сертифікату про отримання (а.с. 26-33). Рішенням загальних зборів власників земельних часток/паїв/ по колишньому КСП ім. Щорса Віньковецького району Хмельницької області від 18 грудня 2006 року вирішено затвердити проект землеустрою, землі поділити на 911 рівноцінних паїв, а також провести розподіл між власниками земельних часток/паїв/земельних ділянок методом жеребкування, враховуючи критерії по вулицях, наближенню до місць проживання, сімейні та родинні стосунки (а.с.29-31). До даного рішення також долучено додатковий протокол розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) по колишньому КСП ім. «Щорса» на території Майдано-Олександрівської сільської ради, де [PERSON] значиться під номером 866 (а.с.32-33). Із технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку земель колективної власності бувшого КСП ім. Щорса, с. Майдан-Олександрівський Майдано-Олександрівської сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, судом встановлено інформацію щодо власників земельних часток (паїв), серед яких значиться під номером 865 [PERSON] , с. Майдан-Олександрівський, сертифікат серії ХМ № 0385771 (а.с. 34-36). Згідно довідки Архівного відділу Хмельницької районної державної адміністрації від 26.06.2025 № 04-08/2025/332 про реформування господарства, в якій зазначено, що у 1955 році у с. Майдан-Олександрівський Віньковецького району шляхом об`єднання дрібних господарств було утворено колгосп ім. Щорса. Рішенням загальних зборів 25.01.1993 колгосп реорганізовано у КСП ім. Щорса, з 2000 року - СТОВ ім. Щорса, з 2003 року - сільськогосподарський кооператив СГК «МАЙДАН», який ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 13.07.2007 у справі № 4/29-Б ліквідований, як банкрут (а.с. 37). Згідно довідки сектору № 3 відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 27.06.2025 № 912/291-25 зазначено, що [PERSON] було виготовлено та видано Віньковецькою районною державною адміністрацією сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 1,35 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) згідно з розпорядженням голови Віньковецької районної державної адміністрації від 02.11.1998 року за № 1280-р. Сертифікат серії ХМ № 0385771, який зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 25.12.1998 за № 900. Вартість земельної частки (паю) з урахуванням коефіцієнта індексації 2,465 станом на 16.02.2001 становить 8223,71 грн. Станом на 01.01.2013 відомості щодо гр. [PERSON] в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди у відділі відсутні (а.с. 38). Довідкою сектор № 3 відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 08.07.2025 № 985/291-25 визначено, що вартість земельної частки (паю) станом на 08.07.2025 становить 18840,70 (вісімнадцять тисяч вісімсот сорок грн 70 коп) (а.с. 39). Згідно відповіді на запит приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Кухарської Л.А. №217/01-16 від 29.07.2025 спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.49). Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №82020819 від 29.07.2025 інформація в спадковому реєстрі за вказаними параметрами відсутня (а.с.50). Згідно з архівною довідкою Хмельницького обласного державного нотаріального архіву Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1871/01-18 від 26.09.2025 відповідно до документів архівного фонду Віньковецької державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON] в 2001-2004 не заводилась (а.с. 54-55). Листом приватного нотаріуса Хмельницького нотаріального округу Кухарської Л.А. від 18 липня 2025 року № 209 /01-16 нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва на право на спадщину у зв`язку з відсутністю сертифіката про право на земельну частку (пай), що посвідчує право власності [PERSON] на земельну частку (пай) у землях, які перебувають у колективній власності КСП ім. Щорса, що знаходиться на території Віньковецької селищної ради (колишньої Майдано-Олександрівської сільської ради) Хмельницького (Віньковецького) району Хмельницької області, а саме сертифікату серії ХМ № 0385771 виданого 02.11.1998 Віньковецькою державною адміністрацією Хмельницької області (а.с. 9). Застосоване судом законодавство. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 55 Конституції України передбачає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань, а також гарантує право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (ст. 14 Конституції України). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. ЦК України у статті 16 закріпив право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власника є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд зауважує, що рішення суду про визнання права на майно не породжує виникнення такого права, а лише підтверджує його наявність (якщо воно дійсно наявне), оскільки воно оспорюється або не визнається іншою особою, або втрачений документ, який засвідчує таке право. Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 у справі № 175/654/22 висловив правову позицію, згідно з якою питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1, ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IVправо особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За статтею 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом: а) визнання прав; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Згідно з пунктом 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству. У разі смерті члена колективного сільськогосподарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами про спадкування. За змістом статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України). Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до Указу № 720/95 та постанови КМ України від 12.10.1995 № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» сертифікати на право на земельну частку (пай), що видаються районними державними адміністраціями, реєструються у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Суд звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV (набув чинності 01.01.2004) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Крім цього, суд враховує роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, в тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року, то до даних спадкових правовідносин (зокрема щодо прийняття спадщини) слід застосовувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963 № 1540-VI в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин. Стаття 524 ЦК УРСР встановлювала два види спадкування: за заповітом та за законом. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Нормою статті 527 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Спадкоємцями за законом є особи, які входять у першу та другу черги спадкоємців за законом (статті 529, 530 ЦК УРСР), утриманці (стаття 531 ЦК УРСР), усиновлені та усиновителі (стаття 532 ЦК УРСР). Згідно з приписами частини 1 статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ст. 534 ЦК УРСР). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] помер [INFO] . Згідно довідки старости Майдано-Олександрівського старостинського округу на день смерті з [PERSON] проживала [PERSON] , яка доводилась йому співмешканкою, що підтверджується також свідоцтвом про розірвання шлюбу від 03.07.1980. Також суд бере до уваги, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Отже, позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджено довідкою старости Майдано-Олександрівського старостинського округу, однак, не оформив своїх спадкових прав. Також позивач позбавлений можливості оформити такі спадкові права, оскільки правовстановлюючий документ (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0385771 виданий за рішенням Віньковецької РДА № 128-р від 02.11.1998 та зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 25.12.1998 на ім`я [PERSON] за №900) втрачений. Факт видачі сертифіката на ім`я [PERSON] підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та свідчить, що останнього помилково було не включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акта. На думку суду відмінність у написанні імені « [PERSON] » та «[PERSON]» є наслідком зміни правил правопису та використання діалекту, що і призвело до різного написання імені спадкодавця у різний час та у різних документах. Відповідно до ч. 3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені. Відтак, наведені вище обставини справи та норми права свідчать про те, що за життя спадкодавцю [PERSON] належало право на спірну земельну частку (пай), а позивач є спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину після його смерті. Тому, враховуючи, що померлому [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 1,35 в умовних кадастрових гектарах із земель, що перебували у колективній власності колишнього КСП імені «Щорса», що знаходиться на території Віньковецької селищної ради (колишньої Майдано-Олександрівської сільської ради) Хмельницького (Віньковецького) району Хмельницької області, яке належало спадкодавцю на підставі втраченого сертифікату серії ХМ № 0385771, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 900 від 25.12.1998 на ім`я [PERSON] , а позивач є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після померлого [INFO] батька [PERSON] , але не може оформити спадкові права через органи нотаріату внаслідок втрати правовстановлюючого документу, суд дійшов висновку, що за [PERSON] необхідно визнати в порядку спадкування за заповітом право на зазначену вище земельну частку (пай). Вирішення питання щодо судових витрат. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням того, що позивач у поданій заяві від 30.07.2025 (зареєстрована 01.08.2025) просив судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору за подання даного позову до суду, залишити за ним, суд вважає за можливе не стягувати судові витрати у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 14, 41, 55 Конституції України, ст. 321, 392, ЦК України, ст. 524, 525, 534, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,

Outcome: approved