Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, в якому просить позбавити батьківських прав у відношенні малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , їх батька [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявленого позову зазначено, що позивач [PERSON] є рідним дядьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а саме рідним братом їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Батьком малолітніх дітей записаний відповідач, громадянин України - [PERSON] , [INFO] . 05 вересня 2023 року відповідач уклав шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано у Новомосковському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №748. Після реєстрації шлюбу у 2023 році відповідач виїхав за межі України, в яку саме країну - невідомо. З відомостей наявних у позивача, відповідач після укладення шлюбу з [PERSON] також спільно з нею подав заяви до органу РАЦС, на підставі ч.1 ст.126 СК України, що він є батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьками яких до реєстрації відповідача їх батьком були зазначені особи зі слів їх матері, у відповідності до ч.1 ст.135 СК України. Батьком [PERSON] , [INFO] , відповідач був записаний на підставі ч.1 ст.122 СК України, як дитина зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Після реєстрації відповідача батьком вищевказаних малолітніх дітей відповідач не цікавився ними, і не тільки не бере участі у вихованні дітей, але і жодного разу навіть не зустрівся з ними як батько, також не утримує цих дітей матеріально. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , її малолітні діти, які залишилися без батьківського піклування, і наказами Служби у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року №55-ОД-24 та від 14 квітня 2025 року №20-ОД-25 тимчасово влаштовані у сім`ю позивача, та проживають у вказаній сім`ї. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] може бути позбавлений судом батьківських прав у відношенні малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що з часу народження і до цього часу відповідач не піклується і ніколи не піклувався про фізичний та духовний розвиток дітей, не спілкується з дітьми взагалі. Відповідач жодного разу не цікавився станом здоров`я дітей, тим, як вони навчаються та відпочивають. Вказані обставини, на думку позивача свідчать про умисне невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків із виховання та утримання своїх дітей, якими відповідач свідомо нехтує. Позивач, звертався до органів Національної поліції України, щодо розшуку відповідача, вказаним органом було встановлене місце проживання батька відповідача, який повідомив відповідача, що його дружина померла і діти залишилися без батьківського піклування. Після чого відповідач надіслав копію свого паспорта та заяву від 06.09.2025 року на адресу начальника Служби у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, які у подальшому батьком відповідача, з його номеру телефону [NUMBER] були перенаправлені на номер телефону позивача у мобільний додаток Viber. У вказаній заяві відповідач зазначив, що він офіційно заявляє, що після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не мають до нього жодного відношення, і він не є їх біологічним та моральним батьком. Ці діти його не знають, і він з ними жодного разу не проживав. Він відмовляється від будь-яких прав та обов`язків щодо зазначених дітей. Він у цей час проживає за кордоном і на підтвердження своєї особи додає копію свого паспорта. На підставі викладеного, просить задовольнити позовну заяву. Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зв`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 вересня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №748, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 9) Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Вільногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Вільногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого Вільногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці 37 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , актовий запис №813 (а.с. 10). Зі змісту копії заяви, долученої до позову, яка написана 06.09.2025 року [PERSON] на ім`я начальника Служби у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області вбачається, що [PERSON] народжений [INFO] , проживаючий в [ADDRESS] , повідомляє, що між ним та [PERSON] було укладено шлюб 5 вересня 2023 року на умовах, що вона не матиме до нього жодних претензій щодо її дітей, а [PERSON] не матиме до них жодного відношення. Після її смерті офіційно заявляє, що [PERSON] та [PERSON] , та [PERSON] не мають до нього жодного відношення. Він не є їхнім біологічним та моральним батьком. Ці діти його не знають і [PERSON] не проживав з ними жодного дня. [PERSON] відмовляється від будь-яких прав та обов`язків щодо зазначених дітей. У майбутньому він не матиме жодних претензій до їхнього життя, не бажає брати участі у їхньому вихованні, та не хоче мати до їхнього подальшого розвитку. Підтверджує, що не має і ніколи не мав жодного зв`язку з цими дітьми. Наразі він перебуває за кордоном. До підтвердження своєї особи додає копію свого паспорта. 06.09.2025 року. Особистий підпис. (а.с. 14-15). Згідно копії наказу №55-ОД-24 Служби у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року, узято на облік дітей, які залишились без батьківського піклування, малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , підстава: смерть матері, гр. [PERSON] ; відомості про батька внесено у свідоцтво про народження малолітньої [PERSON] відповідно до ч.1 ст.135 СК України; відомості про місцеперебування батька малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у ССД та родичів дітей відсутні. Тимчасово влаштовано дітей, які залишились без батьківського піклування, малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у сім`ю дядька гр. [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] , терміном на 6 місяців, а саме з 15.10.2024 року по 15.04.2025 року (а.с. 16). Згідно копії наказу №20-ОД-25 Служби у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 14 квітня 2025 року, продовжено термін тимчасового влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування, малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у сім`ю дядька гр. [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] , терміном на 6 місяців, а саме з 14.04.2025 року по 13.10.2025 року, на підставі смерті матері та невиконання батьківських обов`язків батьком малолітніх дітей; відсутність відомостей про місце його перебування у ССД та родичів дітей. Продовжено термін тимчасового влаштування дитини-сироти [PERSON] , [INFO] , у сім`ю дядька гр. [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] , терміном на 6 місяців, а саме з 14.04.2025 року по 13.10.2025 року, підстава: смерть матері; відомості про батька внесено у свідоцтво про народження малолітньої [PERSON] відповідно до ч.1 ст.135 СК України. (а.с. 17). На виконання ухвали Південного районного суду міста Кам`янського про витребування доказів, Служба у справах дітей Вільногірської міської ради Дніпропетровської області надала копію рішення Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року №376/0/7-25 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] », згідно якого визнано доцільним позбавлення гр. [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 46). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч.1 ст. 264 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 7-1) чи є підстави для здійснення судового контролю, передбаченого частинами п`ятою, шостою статті 453-1 цього Кодексу; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства». Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п. 16 вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку, в даному випадку батька у кращу сторону неможливо. Суд враховує те, що подані позивачем документи, підтверджують те, що відповідач не приймає участі у вихованні дітей, матеріально їх не забезпечує, з дітьми не спілкується, а також свою заявою відмовляється від них. Судом прийнято до уваги Висновок Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 22 жовтня 2025 року, про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З огляду на вищезазначене, дослідивши обставини справи, перевіривши докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved