Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Обґрунтовує позов тим, що 27.04.2021 року між ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір №1142748 про надання позики. Відповідно до умов договору позикодавець надав відповідачу як позичальнику позику в сумі 6500 грн. з умовою сплати процентів за користування позикою в розмірі 1,99%. Договір укладено дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 30.12.2021 року укладено договір №30-12/2021 відповідно до якого ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №1142748. 10.01.2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №1142748. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №1142748 від 27.04.2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 20889 грн.,76 коп. з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) -6500 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги 14170 грн., інфляційні збитки - 189 грн. 85 коп., нараховані 3 річних - 29 грн. 91 коп. Позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №1142748 від 27.04.2021 у розмірі 20889,76 грн., сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу 9000 грн. Представником відповідачки [PERSON] адвокатом Шевцовою Л.В. 26.08.2025 року подано до суду відзив на позовну заяву. /а.с.70-72/ У відзиві зазначила, що позивачем не доведено надання їй коштів та фактичного отримання їх позичальником. Договором обумовлено надання позики строком на 30 днів, а тому сума нарахованих процентів за відсотковою ставкою 0,69% за кожен день за підрахунком позивачки становитиме 1345,5 грн. Також відповідачка не погоджується із заявленою сумою витрат на професійну правничу допомогу 9000 грн., вважає такі витрати неспівмірними складності справи. 29.08.2025 року представником ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» подано відповідь на відзив, у якому зазначив, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на виконання укладеного договору позики здійснило переказ на картковий рахунок [PERSON] в сумі 6500 грн., що підтверджено листом ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС». Часткова сплата платежів за укладеним договором в сумі 4619,55 грн. свідчить на думку позивача про визнання відповідачкою наявного у неї обов`язку. Вважає, що правильність нарахування відсотків за договором підтверджується наданим розрахунком заборгованості. Вказав, що 0,69% це знижена процентна ставка, а за понадстрокове користування позикою за день процентна ставка становить 2,70%. За понадстрокове користування позикою п.6.5 Правил передбачено нарахування процентів за період не більше 90 календарних днів. Щодо заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу представник позивача зазначив, що розмір гонорару узгоджується стороною та надавачем послуг, і відповідач не вправі втручатися у ці правовідносини. /а.с.75-80/ Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Шевцова Л.В. в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідачки надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. /а.с.90/ Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з позиціями сторін, суд виходить з наступного. Стаття 1046 ЦК України встановлює, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 27.04.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) з використанням одноразового ідентифікатора уклали договір позики №1142748. /а.с.18/ Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи, що договір позики підписаний [PERSON] в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такий правочин слід вважати укладеним. Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20, у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. Згідно умов договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а останній зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити позикодавцю плату від суми позики. Сума Позики становить 6500 грн. Строк позики (строк договору) - 30 днів. Дата повернення позики 27.05.2021 року. Базова процентна ставка 1,99%, знижена процентна ставка 0,59%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70%. Згідно довідки ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНЕКСПРЕС» підтвердила прийняття до виконання платіжної інструкції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних активів» відповідно до умов договору про переказ коштів та завершення платіжної операції на суму 6500 грн., отримувачем за якою є [PERSON] , ЕПЗ номер [NUMBER] . /а.с. 24/ Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» надано відповідь, згідно якої на ім`я [PERSON] емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] , на яку 27.04.2021 року здійснено переказ коштів в сумі 6500 грн. Вказане підтверджується наданим витягом з інформацією про клієнта [PERSON] , випискою про транзакції ГУ з обслуговування клієнтів, а також меморіальним ордером. Наведене спростовує доводи представника відповідачки про те, що остання не отримувала позику. Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Відповідачка порушила умови договору позики, покладені на неї обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та процентів належним чином не виконувала. Згідно детального розрахунку заборгованості по поверненню позики за договором №1142748 від 27.04.2021 року за період 27.04.2021 до 30.12.2021 року утворилась заборгованість в сумі 20670 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 6500 грн., заборгованість за відсотками 18789,55 грн. /а.с.65-66/. Крім того на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «Державний Ощадний Банк України» надало інформацію, з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] емітовано платіжну картку № [NUMBER] та надано виписку за поточним рахунком клієнта та меморіальний ордер щодо зарахування коштів у сумі 6500 грн./ а.с. 102-106/ Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого розрахунку заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань, за договором позики утворилася заборгованість в розмірі 20670 грн., до складу якої входять: 6500 грн. заборгованості за тілом кредиту, 14170 грн. заборгованості за процентами. При цьому, враховані оплати здійснені [PERSON] : 26.05.2021 року на суму 1300,65 грн., 25.06.2021 року на суму 1345,50 грн., 25.07.2021 року на суму 1345,50 грн., 24.08.2021 року на суму 611,63 грн. З розрахунку убачається, що вказані кошти спрямовані на часткове погашення нарахованих процентів. /а.с.26-29/ З наданого розрахунку заборгованості також убачається, що проценти за позикою нараховані за період з 27.04.2021 року до 06.12.2021 року. При цьому, починаючи з 08.09.2021 року проценти нараховувались у підвищеному розмірі. Тобто, проценти за користування позикою нараховані поза межами передбаченого у п.2 договору позики строку (30 днів). Здійснюючи нарахування процентів понад строку обумовлений у договорі, позивач посилається н п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», згідно якого у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Разом з тим, як вже зазначалося, у п.2 укладеного між сторонами договору позики обумовлено, що строк позики (строк договору) становить 30 днів. Дата повернення позики 27.05.2021 року. Базова процентна ставка за користування позикою передбачена у розмірі 1,99% на день. Договір також містить відомості про знижену процентну ставку 0,59% та про процентну ставку за понадстрокове користування позикою 2,70%. Втім, у договорі не визначено умов застосування вказаних процентних ставок. Орієнтовна загальна вартість позики визначена в сумі 7845,50 грн. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У цьому контексті суд вважає за можливе застосувати правові висновки Верховного Суду, які стосуються кредитних правовідносин, які є застосовними і до договору позики, оскільки мають аналогічну правову природу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті\~1048\~та частини першої статті\~1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що: - проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81); - припис абзацу другого частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~(пункт 91); - на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до\~статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до\~статті 625 ЦК України\~у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 97); - при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених\~статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (пункт 106); - можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128). Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що нарахування процентів за користування позикою після настання строку її повернення є безпідставним. Подібне нарахування процентів після прострочення виконання зобов`язання з повернення позики не відповідає суті та змісту укладеного договору. Умов щодо можливої пролонгації укладений договір позики не містить. За таких обставин, умова Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» про те, що у разі прострочення повернення позики та процентів товариство має право нараховувати позичальнику проценти за понадстрокове використання, але не більше 90 календарних днів, не підлягає застосуванню, оскільки по суті не є платою за правомірне користування позикою, а є платою в разі прострочення виконання зобов`язання. У разі несвоєчасного повернення позики, та продовження користування позикою після закінчення строку дії договору, права позивача можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного\~ст. 625 ЦК України. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути суму процентів за користування позикою впродовж 30 днів дії договору, в обумовленому розмірі. До складу заборгованості за період з 27.04.2021 року до дня повернення позики 27.05.2021 року входять 6500 грн. позики та 1345,50 грн. заборгованості по процентам за користування позикою, а всього 7845,50 грн. При цьому, суд враховує, що відповідачкою в порядку повернення позики здійснено оплату на загальну суму 4619,55 грн.: 26.05.2021 року оплата 1300,65 грн., 25.06.2021 року - оплата 1345,50 грн., 25.07.2021 року - оплата 1345,50 грн., 24.08.2021 року кешбек 16,27 грн., 24.08.2021 року оплата 611,63 грн. Відтак, залишок заборгованості за укладеним договором позики становить 3225,95 грн. (з розрахунку: 7845,5 грн. - 4619,55 грн. = 3235,95 грн.). ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» уклало договір факторингу №30-12/2021 від 30.12.2021 з ТОВ «Вердикт Капітал», згідно якого останнє отримало права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі боржників, в тому числі до [PERSON] (номер у реєстрі - 62) за договором позики №1142748 від 27.04.2021 з загальною сумою заборгованості 20670 грн. Факт укладення вказаного договору підтверджується копією договору з доданим реєстром боржників. /а.с.32-34,38/. З розрахунку заборгованості ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» вбачається, що загальна заборгованість відповідача за договором №1142748 станом на 10.01.2025 року становить 20 889,76 грн., з яких 6 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 14170 грн. - заборгованість за відсотками, 3% річних за користування грошовими коштами 29,91 грн., інфляційні збитки за користування грошовими коштами 189 грн. 85 коп. /а.с.30/ Слід зауважити, що фактор ТОВ «Вердикт Капітал» скористався правом передбаченим ст..625 ЦК України та нарахував 3% річних за період з 30.12.2021 року по 23.02.2022 року, а також індекс інфляції за січень та лютий 2022 року. Разом з тим, враховуючи наведені міркування суду щодо суми залишку заборгованості за договором позики - 3225,95 грн., обчислювати 3% та індекс інфляції слід саме із зазначеної суми. 3% річних за період з 30.12.2021 року по 23.02.2022 року становитиме 14,85 грн. (з розрахунку: 3225,95 грн. х 3%/100/365 днів х56 днів=14,85 грн.) Індекс інфляції за січень 2022 року становив 101,3, а за лютий 2022 року 101,6, а сукупно 102,9. Відтак, збитки від інфляції за вказаний період становитимуть 93,55 грн. (з розрахунку: 3225,95 грн. х 102,9/100%- 3225,95 грн. = 93,55 грн.) 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало договір факторингу №10-03/2023/01 від ТОВ «Коллект Центр», згідно якого останнє отримало права вимоги, зазначені у реєстрі боржників, в тому числі до [PERSON] (номер у реєстрі - 62) за договором №1142748 від 27.04.2021. Факт укладення вказаного договору підтверджується копією договору копією договору з доданим реєстром боржників. /а.с.38, 39-42/ Подібне відступлення права вимоги відповідає положенням чинного цивільного законодавства, зокрема, статті 1077 ЦК України, згідно якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» на законних підставах набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, перебуваючи в межах заявлених позовних вимог, позов про стягнення з відповідачки заборгованості за наданою позикою підлягає задоволенню частково, в межах фактичного залишку заборгованості за договором позики в обумовлений період його дії - 3225,95 грн., 3% річних в сумі 14,85 грн. за період з 30.12.2021 року по 23.02.2022 року, а також інфляційних збитків в сумі 93,55 грн. за період січень-лютий 2022 року, а всього 3334,35 грн. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки пропорційно до задоволених вимог у відповідності до положення ст.141 ЦПК України, що становитиме 386,61 грн., з розрахунку, що у процентному співвідношенні задоволені позовні вимоги становлять 15,96% (з розрахунку 2422,40 грн. судового збору х 15,96%=386,62 грн.). Щодо стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу в сумі 9000 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правничої допомоги та понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано до позову договір про надання правничої допомоги від 04 жовтня 2024 року, укладений з фізичною особою підприємець [PERSON] , заявку на надання юридичної допомоги, тарифи, платіжну інструкцію, заяву на надання юридичної допомоги №19, Витяг з Акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 року /а.с.11-12, 14, 15, 16, 17/ З акту про надання юридичної допомоги убачається, що вартість складання позовної заяви за 2 години складає 6000 грн., вивчення документації клієнта з посиланням на нормативно-правові акти та підготовкою аналітичної довідки 3000 грн. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини 6 вказаної статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі №530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Враховуючи наведене, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, суд звертає увагу на той факт, що поданий позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики не представляє значної складності, є типовим та має шаблонний характер. Про вказане, зокрема, свідчить зміст договору про надання правничої допомоги ФОП [PERSON] , який не має конкретно визначеного предмету і стосується невизначеного обсягу юридичних послуг, а також платіжна інструкція за вказаним договором на загальну суму 81000 грн. Враховуючи характер діяльності ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», яка стосується надання послуг з грошового посередництва, позовна заява до [PERSON] не є унікальною за своєю суттю. За таких обставин суд доходить висновку про неспівмірність заявленої вартості витрат на правничу допомогу і вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ТОВ «Коллект Центр», з 9000 грн. до 3000 грн.

Outcome: partial