Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 20.09.2013 року, шлюб між сторонами розірвано. За період перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] [INFO] . Починаючи з квітня місяця 2012 року сторони фактично почали проживати окремо. Позивач [PERSON] та її донька [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток. Відповідач взагалі не спілкується із донькою. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Зважаючи на те, що відповідач фактично самоусунувся від своїх прав та виконання обов`язків щодо неповнолітньої дитини, свідомо ними знехтував, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки та стягнути з відповідача аліменти на її утримання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Замковенко В.М. підтримали позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник органу опіки та піклування Пипа В. подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином, відповідно до чинного законодавства, викликаний в судове засідання, про причини своєї неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав, в силу вимог закону, є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка передбачена правилами цієї статті і виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Згідно з роз`ясненнями п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує, що така міра сімейно-правової відповідальності має на меті насамперед, захист інтересів дитини, а також той факт, що відповідач не тільки не виконує своїх обов`язків щодо виховання дитини, а й негативно впливає на її виховання, шляхом вчинення дій, які негативно впливають на психічний стан дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.11.2015 року. Подружжя отримало спільне прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] зареєстрована та проживає разом із донькою [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . З висновку від 10.09.2025 року вбачається, що органом опіки та піклування Мокрокалигірської сільської ради прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що є сусідом позивача близько 6 років. Свідок не знає [PERSON] та жодного разу не бачив щоб хтось відвідував дитину. Позивач перебуває у іншому шлюбі. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, повідомив суду, що є сусідом позивача, знайомий із її чоловіком, буває в гостях. Ніколи не бачив чоловіка [PERSON] від першого шлюбу. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] неналежно виконував батьківські обов`язки по вихованню доньки, не навідував її, участі у її вихованні і навчанні не приймав, життям і здоров`ям дитини не цікавився, бажання налагодити відносини з дочкою не виявляв, а всі витрати по вихованню та утриманню дитини несе позивач одноособово. Як зазначалося вище, відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та ін., що свідчить про свідоме нехтування батьками своїми обов`язками, що і було встановлено в судовому засіданні, оскільки надані позивачем суду докази свідчать про систематичність невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо його неповнолітньої дочки. За таких обставин, суд вбачає підстави для позбавлення відповідача [PERSON] , [INFO] батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Разом із тим, суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу, що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах щодо дитини в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. Як передбачено ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно з ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»), аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не надав доказів щодо його непрацездатності, наявності інших утриманців, суд задовольняє позов в частині стягнення аліментів і стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі всіх видів його заробітків (доходів), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.09.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі, які складаються з судового збору у розмірі 1211,20 грн. за подання позовної заяви про стягнення аліментів, від сплати яких позивач був звільнений при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. За подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved