Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що 04.01.2000 позивач, [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на житло на вказану квартиру, що була приватизована на трьох осіб, кожному по 1/3 частині. [INFO] [PERSON] (син позивача) помер. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті на 1/3 частину квартири. Звертаючись до нотаріуса для оформлення спадщини, позивач виявила втрату оригіналу свідоцтва про право власності на житло. Святошинська районна в м. Києві державна адміністрація відмовила у видачі дубліката Свідоцтва, оскільки чинне законодавство не передбачає видачу дубліката на частину квартири, що належала померлому, та через відсутність згоди іншого співвласника. Позивач вважає, що оскільки вона позбавлена можливості одержати дублікат правовстановлюючого документа в позасудовому порядку, а відсутність оригіналу документа перешкоджає їй розпоряджатися своїм майном, єдиним способом захисту її порушеного права є визнання права власності в судовому порядку. Просить позов задовольнити. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02 червня 2025 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 14 липня 2025 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач Київська міська рада надала до суду відзив, в якому просить розглянути справу без участі. Посилається на те, що право власності припиняється у разі смерті власника (ст. 346 ЦК України) і зазначає, що функції з оформлення права власності з 2013 року покладені на органи державної реєстрації прав. Відповідач [PERSON] та третя особа Святошинська РДА відзивів/пояснень щодо суті позовних вимог суду не надали. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Судом встановлено, щ 07.08.1982 року позивач вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00050932556 від 30.04.2025 року, а також у даному витягу зазначено дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». 23.04.1992 року позивач розлучилася з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.02.1993 року. [INFO] [PERSON] помер, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадського стану Ленінградського району міста Києва. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом рро смерть серії [NUMBER] , виданого 05.05.2006 року відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис №8410. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Вказана квартира належить в рівних частинах на підставі свідоцтва про право власності на житло на квартиру, виданого Ленінградською районною радою народних депутатів міста Києва згідно із розпорядженням №68 від 04.01.2000 року. Право власності на квартиру зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації 19.01.2000 рок за реєстровим №1428. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його мати, позивач, що підтверджується копією спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] . Як вбачається зі спадкової справи, 28.03.2025 року державним нотаріусом було направлено запит до Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації з вимогою видати дублікат свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською районної радою народних депутатів міста Києва 04.01.2000 року, згідно із розпорядженням №68 від 04.01.2000 року. 09.04.2025 року Святошинська районна у місті Києві державна адміністрація надала відповідь, про те, що за архівними даними квартира приватизована згідно з розпорядженням органу приватизації Ленінградської районної ради народних депутатів міста Києва від 04.01.2000 року №68 на трьох осіб. І видачу свідоцтва про право власності на 1/3 частину квартири, яка належала померлому співвласнику, не передбачене чинним законодавством. Позивач виявила втрату оригіналу свідоцтва про право власності на житло. Повідомлення про втрату документа було зареєстровано у відділенні поліції № 2 м. Одеси 25 квітня 2025 року за № 5314. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Однією з законних підстав набуття права власності є спадкування. Згідно листа Міністерства юстиції України "Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна" від 21 лютого 2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право мирного володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У пункті 37 Постанови від 07.02.2014р. №5 Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначає, що позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна. Суд звертає увагу, що в даній справі позивач просить визнати право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири. Метою позову є не просто визнання права власності позивача на її власну 1/3 частину, а визнання права власності на 1/3 частину, що належала померлому [PERSON] , тобто оформлення спадкових прав. Позивач помилково обґрунтовує позов лише статтею 392 ЦК України ("у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності"), тоді як цей спосіб захисту застосовується, як правило, для захисту вже існуючого права власності власника, який втратив лише документ. Право власності на 1/3 частину [PERSON] ще не оформлене, а лише відкрито спадкову справу. Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили про наявність невизнаного, порушеного чи оспорюваного права власності на спірну 1/3 частку. Позивачем надано довідку лише про реєстрацію права власності на квартиру в цілому за станом на 2000 рік у БТІ. Однак, не надано актуальної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка б підтверджувала, за ким саме зареєстрована спірна частка, що належала померлому [PERSON] , та чи не зареєстрована вона за іншими особами, що мають право на спадщину. Враховуючи сукупність вищенаведених обставин, суд вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту права, а також не надано достатніх доказів для задоволення позову, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed