Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

26 листопада 2025 року [PERSON] (далі [PERSON] , заявник) звернулася до суду із зазначеною заявою, у якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Привілля Сіверськодонецького району Луганської області, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. Обґрунтовуючи заяву, [PERSON] зазначила, що є донькою померлого [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме у місті Привілля Сіверськодонецького району Луганської області. На той час заявник переїхала як тимчасово переміщена особа до міста Кременчука Полтавської області, і тому не змогла отримати свідоцтво про смерть свого батька. Про його смерть заявниці повідомила родина сватів, які залишилися у місті Привілля та займалися його похованням. Заявниця зверталася до відділу ДРАЦС з метою отримання свідоцтва про смерть свого батька, однак отримала відмову у зв`язку з тим, що факт смерті відбувся на тимчасово окупованій територій України, на якій неможливо отримати медичний документ встановленого зразка, який може бути прийнятий органом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті. Встановлення факту смерті батька заявниці необхідне для отримання свідоцтва про його смерть, допомоги на поховання та для отримання спадщини, у зв`язку з чим звернулася до суду. Ухвалою від 26 листопада 2025 року суд прийняв заяву, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті, задовольнив клопотання заявника, викликав у судове засідання свідка [PERSON] . Заявник [PERSON] звернулася з клопотанням, у якому заяву підтримала та просила проводити судовий розгляд справи без її участі; від допиту у судовому засіданні свідка [PERSON] відмовилася. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на таке. Відповідно до\~пункту 8\~частини першої\~статті 315\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи про\~встановлення фактів,\~зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій №\~309 від 22 грудня 2022 року «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» м. Привілля Сіверськодонецького району Луганської області. За правилами\~частин першої,\~другої статті\~317\~ЦПК України\~заява про\~встановлення факту\~смерті особи\~на тимчасово\~окупованій території\~України,\~визначеній такою\~відповідно до\~законодавства,\~може бути\~подана членами\~сім`ї померлого,\~їхніми представниками\~або іншими\~заінтересованими особами\~(якщо\~встановлення факту\~смерті особи\~впливає на\~їхні права,\~обов`язки чи\~законні інтереси)\~до будь-якого\~місцевого суду\~України,\~що здійснює\~правосуддя,\~незалежно від\~місця проживання\~(перебування)\~заявника. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Суд установив, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29 травня 1972 року (а. с. 7). [PERSON] зверталася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці з метою реєстрації смерті [PERSON] , однак отримала відмову, обґрунтовану тим, що реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, або на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи або оголошення її померлою. До матеріалів справи заявник долучив копії паспорта [PERSON] , [INFO] , свідоцтва про право власності на житло, фотокопія місця поховання [PERSON] , де датою смерті вказано « [INFO] », фотокопії листування. У зв`язку з тим, що [PERSON] помер на тимчасово окупованій території, заявник не може отримати свідоцтво про смерть свого батька. Відповідно до статті 1 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з\~частинами другою\~та третьою\~статті 9\~цього Закону\~будь-які\~органи,\~їх посадові\~та службові\~особи на\~тимчасово окупованій\~території та\~їх діяльність\~вважаються незаконними,\~якщо ці\~органи або\~особи створені,\~обрані чи\~призначені у\~порядку,\~не передбаченому\~законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Частиною третьою статті 49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За змістом пункту 1 глави 5 Розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940), підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути: пояснення заявників, свідків; письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи, висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про народження/смерть; скріншоти особистого листування; дані, отримані з відкритих джерел чи соціальних мереж, які доводять факт ведення бойових дій у конкретній місцевості у певний час; акти про настання смерті тощо. До матеріалів справи заявник долучив фотокопію місця поховання [PERSON] , де датою смерті вказано « [INFO] », фотокопії листування. Втім вказаний фотознімок не надає можливості встановити де саме та за яких обставин він зроблений, чи дійсно існує відповідне поховання, у якому населеному пункті воно розташоване. На думку суду наданий фотознімок та скріншоти листування самі по собі не є належними та достатніми доказом на підтвердження смерті [PERSON] у місті Привілля Сіверськодонецького району Луганської області. У постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року у справі № 607/1612/23 розяснено, що, вирішуючи справи про встановлення факту смерті особи, суди мають зважати на виняткове значення цього факту, з огляду на правові наслідки пов`язані із ним. За змістом статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. У постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23 зазначено, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, що свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Ураховуючи наведене, зважаючи на те, що заявник не надав достатні докази для достовірних та безспірних висновків про настання смерті [PERSON] , суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту смерті. Водночас, це не позбавляє права [PERSON] звернутися до суду для оголошення [PERSON] померлим відповідно до статті 46 ЦК України.

Outcome: dismissed