Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

29 вересня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» через підсистему «Електронний суд» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просить суд: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 2. Стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 147200,00 гривень, яка складається зі: суми заборгованості за основним боргом - 23000,00 грн; суми процентів за користування кредитором - 85905,00 грн; заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 111 календарних днів, - 38295,00 грн; 3. У порядку частин 10, 11 статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3 % річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: розрахунок інфляційних втрат: I = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, розрахунок 3 % річних: С* 3=100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3 % річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення у частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». 4. Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3 % річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. 5. Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 гривень. 6. Розгляд справи проводити без участі представника позивача у випадку відсутності відзиву. За наявності відзиву - проводити судове засідання з викликом представника позивача. Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про витребування доказів, у якому позивач просив витребувати від Акціонерного товариства «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 26.07.2024 на дану платіжну картку, банком-емітентом якої є АТ «Універсал Банк», у сумі 23000,00 грн, за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Процесуальні дії/рішення у справі Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 30 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 27 листопада 2025 року (а.с. 101-102). Цією ж ухвалою суду задоволено клопотання позивача та витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію: - чи було емітовано АТ «Універсал Банк» на ім`я: [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) платіжну карту № [NUMBER] ; - виписку по рахунку за номером картки № [NUMBER] , якщо така емітована на ім`я [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), за період з 26.07.2024 по 30.07.2024 з відображенням факту зарахування грошових коштів у сумі 23000,00 грн за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» (ідентифікаційний код 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Універсальні платіжні рішення». 06 жовтня 2025 року від АТ «Універсал Банк» надійшла витребувана ухвалою суду інформацію (а.с. 108-110). У судове засідання 27.11.2025 представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явився. У позовній заяві просив суд розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання 27.11.2025 не з`явився, у розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду (а.с.113-114), причини неявки у судове засідання не повідомив, заяв, клопотань та відзив на позовну заяву до суду не подавав. Ухвалою суду від 27 листопада 2025 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Згідно зі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце його засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 3-16) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» (первісним кредитором) та [PERSON] за допомогою Інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено електронний договір № 4839961 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Сторони погодили умови договору, відповідно до яких: сума кредиту - 23000,00 грн; строк кредиту - 360 днів з 26.07.2024 по 20.07.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Відповідно до умов договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит у сумі 23000,00 грн шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». При укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. 31.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 31/03/2025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» належні права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників. Позивач зазначав, що до нього, відповідно до укладеного договору факторингу, перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4839961 від 26.07.2024, загальна сума заборгованості склала 120405,00 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту - 23000,00 грн, заборгованості за процентами - 85905,00 грн, штрафні санкції - 11500,00 грн. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 договору № 4839961 строк кредиту 360 днів: з 26.07.2024 по 20.07.2025. Станом на дату укладання договору факторингу строк дії договору № 4839961 від 26.07.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 01.04.2025 по 20.07.2025 (111 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 38295,00 грн. При обґрунтуванні позовних вимог позивач посилався на статті 90, 203, 205, 512, 514, 516, 526, 530, 610, 612, 625, 628, 631, 639, 1046, 1048-1059, 1054, 1055, 1077-1078, 1080, 1082 ЦК України, статті 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтю 9 Закону України «Про споживче кредитування», статтю 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит) затверджене постановою Правління НБУ від 03 листопада 2021 року №113, правові висновки Верховного Суду України у справах № 524/5556/19 (постанова від 12 січня 2021 року), № 127/33824/19 (постанова від 07 жовтня 2010 року), № 206/4841/24 (постанова від 22 травня 2024 року), № 278/1679/13-ц (постанова від 06 лютого 2018 року), № 361/2105/16-ц (постанова від 06 лютого 2019 року). Позиція відповідача Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, будь-яких заперечень на позов суду не надав, власну позицію щодо предмета спору не висловив. Фактичні обставини справи, встановлені судом 26.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (за договором - товариство) та відповідачем [PERSON] (за договором - клієнт) було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4839961 (надалі - кредитний договір або договір кредиту), який було підписано електронним підписом позичальника (відповідача), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що свідчить п. 1.1, 9.7.1, р. 10 кредитного договору (а.с. 20-30). Кредитний договір містить такі терміни та визначення, що використовуються у договорі: - Інформаційно-комунікаційна система товариства (ІКС товариства) - програмний комплекс, який включає вебсайт, облікову та реєструючу систему товариства та використовується товариством, в тому числі, але не виключно, для укладення договорів про надання кредитів фізичним особам (клієнту), доступ до якої забезпечується через вебсайт або мобільний застосунок «Сredit7»; - Особистий кабінет - захищена частина вебсайту, яка доступна клієнту для входу через вебсайт або мобільний застосунок «Сredit7»; після його ідентифікації в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та/або за допомогою паролю до особистого кабінету, в якій клієнт має можливість надати товариству свої ідентифікаційні/персональні дані/доступ до ідентифікаційних/персональних даних, укладати з товариством кредитні правочини, отримувати інформацію та документи, пов`язані з наданням та обслуговуванням кредиту (в т.ч. суму заборгованості за кредитом, строки погашення, інше), здійснювати дії щодо ініціювання продовження строку кредиту, укладання правочинів про продовження строки кредиту. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний застосунок «Сredit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІКС товариства. Згідно з п. 1.2 кредитного договору на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 23000,00 гривень. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Відповідно до п. 1.4 кредитного договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1,50 % а кожен день користування кредитом та застосовується у межах всього строку кредиту, вказаного у п. 1.3 цього договору (п. 1.4.1 кредитного договору); знижена процентна ставка 1,20 % за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах (п. 1.4.2 кредитного договору): Якщо клієнт до 24.08.2024 (включно) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного у графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для ї застосування, передбачених цим договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку ї обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки… У відповідності до п. 1.5 кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 9541,79 % річних (п. 1.5.1 кредитного договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 7515,32 % річних (п. 1.5.1 кредитного договору). Відповідно до п. 1.6 кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 147200,00 грн (п. 1.6.1 кредитного договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 145130,00 грн (п. 1.6.2 кредитного договору). Згідно з п. 2.1 кредитного договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Згідно з п. 2.2 кредитного договору суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 26.07.2024 або 27.07.2024 … Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1 договору (п. 2.4 кредитного договору). Кредит вважається погашеним в день отримання товариством коштів у погашення заборгованості за кредитом (п. 2.5 кредитного договору). Відповідно до п. 3.1 кредитного договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Згідно з п. 4.1 кредитного договору сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку, визначеного в п. 4.3. договору. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору товариство має право: вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором (п. 5.1.1); укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома споживача такого факту (п. 5.1.3). У відповідності до п. 5.4.1 клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Згідно з п. 9.3 кредитного договору договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами з урахуванням особливості його підписання відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та нормативних актів Національного банку України. Договір укладений строком на 365 днів, але у будь-якому випадку договір припиняється не раніше дати повного повернення/сплати клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та неустойки, у разі наявності штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання, або в дату дострокового повного повернення/сплати клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом. У п. 9.7.1 кредитного договору передбачено порядок укладення договору та створення електронних підписів сторін. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання (за зразком, попередньо узгодженим сторонами в договорі про встановлення ділових відносин та використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів), в особистий кабінет/мобільний застосунок «Credit7» для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІКС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. На підписаний сторонами договір уповноваженим працівником товариства накладається кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу. У р. 10 кредитного договору зазначені такі відомості про клієнта: [PERSON] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ; відомості про паспортні дані; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ; додаткові дані клієнта: дані Особистий кабінет, номери моб. телефонів: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] ; email: [INFO] та електронний підпис одноразовим ідентифікатором 41197. Відповідно до паспорту споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), який було підписано електронним підписом споживача (відповідача), відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 46720: тип кредиту - кредит; сума/ліміт кредиту - 23000,00 грн; строк кредитування - 360 місяців, мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби; спосіб та строк надання кредиту - у безготівковій формі шляхом перерахування кредитодавцем коштів кредиту на банківський рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), зазначеної споживачем, не пізніше двох днів від дати укладення договору; Процентна ставка: стандартна процента ставка, відсотків річних - 547,50 % річних (або 1,50 % в день) (а.с. 32-34). Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4839961 від 26.07.2024, передбачено та зазначено такі умови: дата платежу, сума платежу за розрахунковий період (гривня), в тому числі погашення основної суми кредиту, проценти за користування кредитом (а.с. 31). З інформаційного повідомлення, що є додатком № 2 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4839961 від 26.07.2024, вбачається, що [PERSON] дав згоду товариству на передачу особам, зазначеним у цьому інформаційному повідомленні, інформації про укладення мною договору про споживчий кредит, його умови, стан виконання, наявність та розмір простроченої заборгованості (розмір кредиту, процентів за користування кредитом, розмір комісії та інших платежів, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту), розмір неустойки та інших платежів, що стягуються в разі невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит або відповідно до законодавства України (а.с. 31 на звороті). З листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» до ТОВ «Лінеура Україна» (а.с. 35) вбачається, що відповідно до договору про переказ коштів від 12.03.2019 ФК-П-19/03-01 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 26.07.2024 10:40:06 на суму 23000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 463486232, призначення платежу: Зарахування 23000,00 грн на карту [NUMBER] . Згідно з довідкою АТ «Універсал Банк», наданої на виконання ухвали суду від 30.09.2025, на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , емітовану платіжну карту № [NUMBER] (а.с. 108). З руху коштів по картці від 02.10.2025, наданої АТ «Універсал Банк», встановлено, що на рахунок за номером картки № [NUMBER] [PERSON] було зараховано 26.07.2024 грошові кошти у сумі 23000,00 грн (а.с. 109). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4839961 від 26.07.2024 (а.с. 43-46), виконаним первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», сума заборгованості відповідача за період з 26.07.2024 по 31.03.2025 становила 120405,00 гривень, у тому числі: заборгованість по основному боргу - 23000,00 гривень; заборгованість за процентами - 85905,00 грн та заборгованість по штрафам - 11500,00 гривень. Заборгованість за процентами нарахована за період - 249 дні з розрахунку 1,50 %. 31.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № 31/03/2025 (далі -договір факторингу) (а.с. 62-66). Відповідно до п. 1.1 договору факторингу за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно з п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та надходження ціни продажу та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціна продажу, що надійшла на рахунок клієнта, - підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості …. Ціна продажу за договором становить 2181527,71 грн (п. 3.3 договору факторингу). Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 31/03/2025 від 31 березня 2025 року (а.с. 71) ТОВ «Лінеура Україна» передало, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийняло реєстр боржників кількістю 3048, після виконання фактором пункту вимог 1.2 договору факторингу № 31/03/2025 від 31 березня 2025 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до акту прийому-передачі інформації згідно з реєстром боржників в електронному виді за договором факторингу № 31/03/2025 від 31 березня 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» передало, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прийняло реєстр боржників кількістю 3048 в електронному вигляді (а.с.71 на звороті). Відповідно до платіжної інструкції від 31.03.2025 № 6743 ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» сплатило ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти у загальній сумі 2181527,71 грн (а.с. 39). Відповідно до витягу з реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 31/03/2025 від 31 березня 2025 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4839961 у загальній сумі 120405,00 грн, з яких: - сума заборгованості за основною сумою боргу -23000,00 гривень; заборгованість по відсотками - 85905,00 грн та заборгованість по штрафам - 11500,00 гривень (а.с. 72). За розрахунком заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» за договором № 4839961 про надання споживчого кредиту від 26.07.2024 за 111 календарних днів (01.04.2025-20.07.2025) [PERSON] донараховано проценти за користування грошовими коштами у сумі 38295,00 грн. Заборгованість нарахована за період з 01.04.2025-20.07.2025 з розрахунку 1,50 % у день користування (а.с. 40-41). Застосовані судом норми права Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України). У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦКУ). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» (тут та надалі - у редакції, чинній станом на дату укладення кредитного договору) передбачає, що Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За ч. 6 ст. 11 цього ж закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України). Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦК України). Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» було укладено в електронній формі договір № 4839961 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 23000,00 грн. Згідно зі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками такий договір прирівнюється до укладення договору у письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідача на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Факт укладення кредитного договору та факт видачі кредиту належним чином підтверджено доказами, що містяться у матеріалах справи. Відповідно до умов кредитного договору його сторонами врегульовано основні істотні умови кредитування, у тому числі: загальну суму кредиту; строк, на який надається кредит; порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення платежів, проценти за користування кредитом тощо). Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачені договором. З розрахунків заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідач у повному обсязі кредит не повернув. Доказів проведення повного розрахунку за отриманим кредитом з позивачем чи з первісним кредитором матеріали справи не містять. Отже, відповідач умови кредитного договору порушив та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти та проценти за користування кредитом у повному обсязі не повернув. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача на підставі договору факторингу, який відповідачем не оспорювався. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» станом на дату розгляду справи в суді є кредитором по відношенню до відповідача має законне право вимоги до відповідача, що ґрунтується на договорі. Суд, здійснивши перевірку розрахунків заборгованостей за кредитом, арифметичних чи логічних помилок та неузгодженостей не виявив. Заборгованість за процентами нарахована правильно, виходячи з процентної ставки, що була узгоджена сторонами у п. 1.4.1 договору (1,50 % у день). Такі проценти нараховані у межах строку кредитування, встановленого договором (п. 1.3), тобто за правомірне користування кредитом. У сукупності сума заборгованості відповідача за кредитним договором складає 147200,00 (23000,00 грн (тіло кредиту) + 85905,00 грн ( % нараховані первісним кредитором) + 38295,00 (% нараховані позивачем) = 147200,00 грн), як правильно було зазначено позивачем у розрахунку заборгованості та у позовній заяві. Штрафна санкції у сумі 11500,00 грн, нараховані первісним кредитором, позивач до стягнення не заявляв. Відповідач наведене у позовній заяві не спростував, своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористався доказів сплати заборгованості за кредитним договором первісному кредитору або позивачеві, або належних доказів на спростування отримання кредиту - до суду не надав. Тому суд позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 147200,00 грн задовольняє повністю, оскільки уважає їх обґрунтованими, підставними та доведеними доказами, що містяться у матеріалах справи. Щодо вимоги позивача про застосування частин 10, 11 статті 265 ЦПК України суд зазначає таке. Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/14524/22 (постанова суду від 05 червня 2024 року) зробила такі висновки: "99. Сформульовані в частині десятій статті 238 ГПК України та частинах десятій, одинадцятій статті 265 ЦПК України приписи не є астрентом, оскільки за українським правом вони застосовуються лише у грошових зобов`язаннях та фактично ними передбачається продовження на майбутнє стягнення присуджених відсотків або пені до моменту виконання судового рішення. Тобто це не є самостійним видом санкції - судової неустойки, а це ті самі відсотки або пеня, що вже стягнув суд, але продовжені на наступний період часу (на майбутнє), протягом якого зобов`язання, підтверджене судовим рішенням, не виконується. Тоді як астрент передовсім застосовується до зобов`язань негрошового характеру й розмір астренту не пов`язується із розміром заборгованості чи її складовими частинами, які відповідно й не є базою для обрахування судової неустойки, оскільки, як уже зазначалося, астрент - це санкція за неповагу до правосуддя та спротив виконанню судового рішення, а не форма стягнення чи відшкодування збитків перед позивачем (стягувачем). 100. Тож на відміну від астренту, правова мета приписів частини десятої статті 238 ГПК України, частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України передовсім полягає у наданні судові повноважень поширити дію постановленого ним рішення і продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення. Така мета зазначених процесуальних норм національного законодавства, як стимулювання боржника, до своєчасного виконання судового рішення, є другорядною. 101. Санкція частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) не є самостійним і новим видом заходів відповідальності, на відміну від астренту як судової неустойки, і нарахування згаданих пені або відсотків судом на майбутнє позбавлятиме сторону права на повторне стягнення цих сум за іншим судовим рішенням. 102. Відповідно єдина схожість астренту з тією правовою конструкцією, що передбачена частиною десятою статті 238 ГПК України (частинами десятою, одинадцятою статті 265 ЦПК України), полягає у тому, що таку пеню чи відсотки суд ухвалює нараховувати на майбутнє - на період після постановлення судового рішення. 132. Можливість нарахування пені або відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог). Тобто якщо суд в рішенні по суті спору не стягував пеню або ж відсотки, то не може бути зазначено й про нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення суду. 133. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що нарахування пені або відсотків у порядку частини десятої статті 238 ГПК України, частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є й підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання грошового зобов`язання. Тобто це ті самі відсотки чи пеня, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Зазначені правові норми не визначають якоїсь іншої особливої правової природи відсотків чи пені, які нараховуються до моменту виконання судового рішення. 134. Тож правила наведених норм процесуального права можна застосовувати для продовження на майбутнє нарахування будь-яких відсотків (як за правомірне користування чужими грошовими коштами, так і за неправомірне користування ними) або пені, які розраховуються за методикою, що враховує фактор часу, що передбачені законодавством або договором і які суд вирішив стягнути з боржника на користь кредитора за невиконання певного зобов`язання. 135. Відтак передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3 % річних охоплюються приписами частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України), якщо позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а суд задовольнив цю вимогу." У даній справі позивач не заявляв позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої заборгованості за кредитним договором та інфляційних втрат. Суд таку вимогу не розглядав та не задовольняв. Відповідно, й не може бути зазначено у резолютивній частині рішення про нарахування відсотків та інфляційних втрат до моменту виконання цього рішення суду у порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України. Крім того, у відповідності до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто позовна вимога позивача про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат не підлягала б задоволенню, навіть, якби ним була заявлено таку вимогу як позовну. Відповідно, й у порядку ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України нарахування та стягнення з відповідача інфляційних втрат і 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є незаконним. З цих підстав суд відмовляє у задоволенні заяви позивача про зазначення у резолютивній частині рішення про нарахування відповідних відсотків та інфляційних втрат до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Позивач правильно послався на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/14542/22, але неправильно витлумачив висновки ВП ВС. Розподіл судових витрат Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 2422,40 грн (а.с. 1, 2). З урахуванням того, що позов позивача підлягає задоволенню, суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача у сумі 2422,40 грн. Крім того позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн, на підтвердження яких надав відповідні докази. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). У відповідності до ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Зі сторони позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано такі докази (копії): 1) договір про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року № 10/12-2024, укладений між адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (а.с. 86-89), у рамках якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1), клієнт здійснює оплату гонорару адвоката згідно з узгодженим та підписаним актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили (п. 4.8); 2) заявку від 25.08.2025 № 10757 на виконання доручення до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024, відповідно до якої клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства у суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4839961, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] (а.с. 79-80). У заявці визначено вид робіт та їх вартість, а саме: - зустріч адвоката та клієнта, надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства - 0,5 години - 440,00 грн; - дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи - 1 година - 840,00 грн; - аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства - 0,5 години - 440,00 грн; - підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту прав та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом - 1 година - 840,00 грн; - письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів - 1 година - 840,00 грн; - проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають юридичне значення для правильного вирішення спору, складення та оформлення адвокатських запитів - 1 година - 840 грн; - складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 839961 від 26.07.2024, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] до Козельщинського районного суду Полтавської області - 2 години - 1640,00 грн; - складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) - додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) - 1 година - 840,00 грн; - складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо - 2 години - 1640,00 грн; - представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором № 839961 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , в тому числі участь у судових засіданнях - 2 години - 1640,00 грн. 3) акт № 10757 прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 22.09.2025 згідно з договором № 10/12-2024 від 10.12.2024, відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 839961 від 26.07.2024, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] (а.с.90). У акті зазначено вид виконаних робіт та їх вартість, аналогічні тим, що зазначені у заявці; 4) зразок заповнення платіжного доручення, відповідно до якої ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» повинно сплатити адвокату Столітньому Михайлу Миколайовичу 10000,00 грн (а.с. 82). Оплата за договором позивачем на користь адвоката станом на дату ухвалення рішення не проведена. Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 дійшов такого висновку: «Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено». Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно зі п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Позивачем надано усі необхідні докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, у строки, що передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у тому числі: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; договір про надання правничої допомоги; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги тощо. Такі докази завчасно були направлені відповідачці. Відповідач клопотання про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги не заявляв. Також Верховний Суд у справі № 420/1109/20 (постанова від 21.11.2021, п. 124 - 127) зробив такий висновок: «вивчення матеріалів справи, правовий аналіз первинних документів, узгодження правової позиції, обрання належного способу захисту прав та підготовка позовної заяви до суду - це є фактично однією послугою адвоката, яка включає в себе правовий аналіз первинних документів, узгодження правової позиції, обрання належного способу захисту прав та підготовку позовної заяви до суду». Оцінюючи заявлений відповідачем до відшкодування розмір витрат на оплату послуг адвоката на відповідність критерія, визначеним ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд виснує таке. Оскільки позовна заява позивача підлягає задоволенню, то на підставі ч. 1, ч. 2 ст. 141, 137 ЦПК України суд мав би покласти витрати позивача на правничу допомогу на відповідача. Разом з тим, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved