Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

09.05.2025 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 26.10.2024-100001733 від 26.10.2024 у розмірі 22675 грн. 00 коп. Вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 26.10.2024 року укладено кредитний договір № 26.10.2024 - 1000041733. \~ \~ \~ \~ Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10 000 гривень, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 26.10.2024 року, строком на 98 днів. ТОВ «Споживчий центр» виконало свою частину умов кредитного договору у повному обсязі, перерахувавши кошти на рахунок [PERSON] . В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату позовної заяви, у неї утворилась заборгованість у розмірі 22 675 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000 гривень, по процентам в розмірі 6 300 гривень, комісії 1500 гривень, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» вказану заборгованість, а також судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23\~травня 2025\~року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с.31). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 27.06.2025 року на адресу суді від відповідача [PERSON] надійшов відзив. Заперечуючи позовні вимоги, відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалась у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та, що вона підписувалась електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документу. Наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатися електронним документом, та не є належним доказом укладення договору. Крім того, позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про отримання відповідачем коштів. Матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого не повно зазначені у тексті договору, а саме відповідачу, як доказів і належності відповідачу номера телефону, на який направлений цифровий ідентифікатор. Просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с. 39-49). 27.06.2025 року на адресу суді від відповідача [PERSON] надійшов відзив, який по своїй суті дублює відзив, поданий до суду 27.06.2025 року (а.с.51-75). 02.07.2025\~року на\~адресу суду\~від представника\~позивача надійшла\~відповідь на\~відзив. У письмовій відповіді на відзив позивач вказав, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 26.10.2024 р.; 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору № 26.10.2024-100001733 (кредитної лінії) від 26.10.2024 р.; 3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №26.10.2024-100001733 (кредитної лінії) від 26.10.2024 р. Таким чином, було укладено кредитний договір №26.10.2024-100001733 від 26.10.2024 року у електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора позивача, який був надісланий на його номер телефону [NUMBER] . Щодо перерахування коштів, то зазначає, що вони були перераховані на картку 5355-25XX-XXXX-4993, яка належить відповідачеві і доказів протилежного вона суду не надала (а.с. 76-86). 23.07.2025 року на адресу суді від відповідача [PERSON] надійшли заперечення. Узагальнені доводи відповідача зводяться до того, що матеріали справи не містять жодного доказу укладення кредитного договору від 26.10.2024 року №26.10.2024-100001733 в порядку визначеному законодавством. Крім того матеріали справи не містять доказів, що саме відповідач отримав одноразовий ідентифікатор. Також вказує, що не отримувала кредитних коштів на свою банківську картку. Крім того, відповідач у своєму запереченні заявила клопотання про витребування доказів. А саме, просила витребувати у ТОВ «Споживчий центр» виписку по її рахунку за період з 26.10.2024 по день подання позовної зави до суду. Ухвалою Луцького\~міськрайонного суду\~Волинської області\~від 24\~вересня 2025\~року було задоволено клопотання відповідача, та витребувано докази (а.с.125). 30.10.2025 року на адресу суду надійшли витребувані документи (а.с.135-150). У судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача у тексті позову та відповіді на відзив просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 статті 11 Закону, передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. \~ \~ \~ \~ Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (Закон України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 26.10.2024 ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали електронний кредитний договір № 26.10.2024-100001733, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), розміщеної на вебсайті кредитодавця в загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на веб-сайті кредитодавця; заявки, сформованої на сайті кредитодавця\~після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті кредитодавця, та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаному при його ідентифікації на сайті (а.с. 12-20). Основні умови кредитування згідно цього кредитного договору: - кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 555-28ХХ-ХХХХ-4993 (п. 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти)); \~ \~ \~ \~ - сума кредиту: 10 000 грн. (п. 2 Заявки); - строк, на який надається кредит - 98 днів з дати його надання (п. 3 Заявки); - дата повернення (виплати) кредиту 31.01.2025 (п. 4 Заявки); - процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,01% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 1 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (п. 6 Заявки); - процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Економ» (п. 7 Заявки); - неустойка - 125 грн., нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п. 17 Заявки). 26.10.2024 року ТОВ «Споживчий центр» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000 грн. (довідка №33-0205 від 02.05.2025, а.с. 21, договір про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024, (а.с. 91-100). \~ \~ \~ \~ З довідки-розрахунку позивача вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором становить 22 675 грн., з них: 10 000 грн. - тіло кредиту, 6 300 грн. - проценти за користування кредитом, 4 875 грн. - неустойка, 1500 - комісія (а.с.10). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема: - комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; - інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Отже, чинним законодавством передбачено право кредитодавця включати до умов договору про споживче кредитування положень стосовно сплати позичальником комісії, пов`язаної з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Зі встановлених судом обставин слідує, що позивач дійсно порушив свої зобов`язання за кредитним договором, а саме не повернув кредит повністю у строк, встановлений договором, чим порушив приписи частини першої статті 526 ЦК України. За встановлених фактичних обставин справи суд дійшов таких висновків. ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір № 26.10.2024-100001733 від 26.10.2024 року в електронному вигляді. На підставі цього договору відповідач отримала кредит, однак його не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила, чим порушила взяті на себе договірні зобов`язання. Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 17 800 гривень, з них: 10 000 грн. - тіло кредиту, 6300 грн. - проценти за користування кредитом, 1500 грн. - комісії. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи та водночас не спростований відповідачем. Суд не приймає аргумент відповідача про неотримання нею кредиту як такий, що спростовується матеріалами справи\~(довідка №03-0205 від 02.05.2025, а.с. 21, договір про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024, а.с. 91-100). Карткою субконто Контрагенти, Договори за 26.10.2024-02.07.2025, наданою позивачем, повністю підтверджується розмір щоденних нарахувань за кредитним договором № 26.10.2024-100001733 від 26.10.2024 року. В ній же враховано часткове виконання відповідачем зобов`язань. Розмір заборгованості в частині тіла, відсотків та комісії повністю відповідає зазначеному в позовній заяві. Часткове виконання відповідачем умов виконання договору № 26.10.2024-100001733 від 26.10.2024 року, яке полягало у внесенні грошових коштів на загальну суму 2025 гривень 09.11.2024 року, підтверджує що відповідач в дійсності уклала кредитнй договір та вчиняла дії, спрямовані на виконання своїх зобов`язань за ним. Суд зауважує, що відповідач не надала суду доказів відсутності у неї електронного платіжного засобу, номер якого (555-28ХХ-ХХХХ-4993) вона вказала в заявці, підписаній за допомогою одноразового ідентифікатора, або доказів не зарахування кредиту на картковий рахунок, за яким була емітована платіжна картка. Отже, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту в розмірі 10 000 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 6300 грн., комісії -1500 грн. - слід задовольнити. Що стосується позовних вимог про стягнення неустойки, то суд зазначає, що відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки позивачем нарахована відповідачеві неустойка розміром 4\~875 гривень в період дії на території України воєнного стану, відповідач звільняється від обов`язку її сплатити, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору підлягають частковому задоволенню на суму 17 800 гривень, з них 10 000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 6300 гривень заборгованість за відсотками, комісії 1500 гривень. \~ \~ \~ \~ Щодо розподілу судових витрат у справі суд зазначає наступне. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1\~901, 60 гривень (17 800 гривень х 2422,40 гривень/ 22 675 гривень) пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial