Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо доньки [PERSON] , 2022 року народження, та стягнення аліментів на утримання останньої, в обґрунтування зазначивши наступне. Він та [PERSON] проживали у громадянському шлюбі з січня 2022 року по серпень 2023 року, та у цьому шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з ним і знаходиться на його утриманні. Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 08.04.2025 визначено місце проживання доньки з ним, [PERSON] . [PERSON] після народження дитини часто йшла з дому, не повідомляючи куди вона йде та коли повернеться. Дома вона могла не з`являтися декілька днів, а іноді і тижнями, не виконуючи свої батьківські обов`язки. У серпні 2023 року [PERSON] залишила малолітню доньку [PERSON] з ним та з рідною бабусею [PERSON] і пішла в невідомому напрямку. На сьогоднішній день [PERSON] не цікавиться донькою, не допомагає їй матеріально, не виконує свої материнські обов`язки, не приймає участі у вихованні та утримання дитини, не цікавиться її життям, не піклується про фізичний та духовний розвиток доньки, не допомагає підготувати доньку до самостійного життя. Відносно [PERSON] було складено протокол за ст. 184 КУпАП та судом винесено постанову про притягнення до її до адмінвідповідальності за вищевказаною статтею, тобто за невиконання батьківських обов`язків. В житті дитини немає матері, є лише батько, дід та баба. Відповідач не поїхала проживати за місцем своєї реєстрації у Вінницьку область, а залишилася проживати в місті Умані, але за майже два роки доньку відвідала лише один раз - влітку 2024 року. Крім того, [PERSON] зловживає наркотичними засобами та психотропними речовинами та веде антисоціальний спосіб життя. Коли [PERSON] хворіла та знаходилася на стаціонарному лікуванні з нею лежала її бабка [PERSON] . Відповідач до 2025 року отримувала допомогу на дитину, але ці кошти витрачала лише на свої потреби. Крім того, він вимушений був звернутися до поліції із заявою про її розшук, оскільки [PERSON] виїхавши у 2023 році у невідомому напрямку, не повідомляла де вона знаходиться, не виходила на зв`язок, а без її згоди він не міг влаштувати дівчинку у садочок. У 2024 році відповідач судом була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення крадіжки, а також відносно неї винесено вирок за ч. 1 ст. 309 КК України, яким в тому числі [PERSON] була зобов`язана пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психотропних речовин або захворювання, що становить загрозу для здоров`я інших осіб. За невиконання вказаного вироку суду у травні 2025 року [PERSON] знову була притягнута до кримінальної відповідальності та була засуджена. Орган опіки та піклування прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача по справі відносно її малолітньої дитини. Враховуючи відсутність будь якого спілкування відповідача з дитиною досить тривалий час, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме невчинення, не прийняття участі у матеріальному утриманні дитини, відсутність зацікавленості у перебуванні дитини у дошкільному закладі, відсутність будь якого інтересу до внутрішнього світу дитини, до стану здоров`я та побуту, свідоме ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, притягнення її до відповідальності за невиконання нею своїх батьківських обов`язків, що не змінило поведінку відповідача на краще, зловживання [PERSON] наркотиками та психотропними речовинами, зловживання спиртними напоями і відмова від проходження лікування, він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Позбавлення батьківських прав не звільняє особу від обов`язку утримувати свою дитину, тому просить суд позов задовольнити та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку з усіх видів її заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від представника позивача [PERSON] надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність та у відсутність її довірителя, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд позов задовольнити. Представник Органу опіки та піклування Уманської міської ради Черкаської області Декарчук О.С. в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує та вважає що його задоволення відповідатиме інтересам дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена у визначеному порядку, про причини неявки суд не повідомляла, відзиву або будь-яких заяв щодо розгляду справи у її відсутність, на адресу суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію позивача, представника позивача та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до приписів ч.1 та ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частинами 2, 3 статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис про народження № 3. Згідно наданих Витягів з реєстру територіальної громади сформованих 19.03.2025 за № 2025/003713025 та 14.04.2025 за № 2025/004822661, позивач [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу з реєстру територіальної громади, сформованого 04.03.2024 за № 2024/002241067, відповідач [PERSON] , [INFO] , з 23.01.2020 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але була знята з реєстрації 11.04.2023. Вказане також підтверджується відповіддю № 1494415 від 19.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру на запит судді. Інформації про місце реєстрації відповідача станом на час розгляду справи, вказаний Витяг не містить. Позивач [PERSON] працевлаштований помічником верстатника деревообробних верстатів на ПрАТ «СМ-Україна», що підтверджується довідкою, виданою ПАТ «Світ меблів - Україна» № 1236 від 17.06.2025, наданою в ході розгляду справи. У відповідності до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 148 від 08.04.2025, було визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . При прийнятті такого рішення було взято до уваги те, що дитина проживає разом із батьком [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно повідомлення адміністрації КНП «Уманський міський ЦПМСД» № 327 від 30.05.2025, дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , перебуває під наглядом лікаря-педіатра [PERSON] з 18.07.2024. В період з 18.07.2024 по теперішній час супровід дитини на процедури, планові заходи медичного характеру, виклики лікаря та лікування в разі хвороби, проводила бабуся по лінії батька [PERSON] . Мати не з`являлась до медичного закладу та не цікавилась здоров`ям дитини. Згідно рапорту старшого інспектора СЮП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області С.Коваленка від 04.02.2025 на ім`я начальника Уманського РУП ГУНП в Черкаській області О.Гнєдова, при проведенні перевірки по заяві [PERSON] , на громадянку [PERSON] було складено адміністративний протокол за ст. 184 КУпАП, а саме за невиконання нею обов`язків щодо виховання доньки. Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.02.2025, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 141954 від 04.02.2025, у відповідності до якого [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки відносно доньки [PERSON] , [INFO] , так як з травня 2024 року малолітня [PERSON] по день складання проколу, проживає окремо від матері [PERSON] , яка не виконує свої батьківські обов`язки, [PERSON] , [INFO] , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу. При цьому, [PERSON] в судове засідання не з`являлася. У відповідності до вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.10.2024, відповідач [PERSON] була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та її було засуджено до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 роки. Крім того, на неї було покладено ряд обов`язків, в тому числі її було зобов`язано пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб. Згідно постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.11.2024, відповідач знову була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КК України, при цьому в судове засідання при розгляді вказаних матеріалів відповідач не з`являлася. Також згідно вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16.05.2025, відповідач [PERSON] була визнана винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, за невиконання обов`язків, покладених на неї попереднім вироком суду від 04.10.2024, але, у зв`язку з тим, що до неї не можна застосувати покарання, передбачене санкцією частини 3 статті 389 КК України, від покарання вона була звільнена. Згідно акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником Служби у справах дітей 18.03.2025, комісією у складі працівників Служби, на підставі заяви позивача щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері його малолітньої доньки, було проведено обстеження житловий умов за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що за вказаною адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , його донька [PERSON] , [INFO] , батьки та брат позивача - [PERSON] , 1974 року народження, [PERSON] , 1979 року народження та [PERSON] , 2004 року народження. Стосунки у сім`ї дружні та відкриті, вихованням та утриманням малолітньої [PERSON] займаються її батько, дідусь та бабуся. Мати дівчинки з 2023 року залишила свою доньку, місце її перебування не відоме, вона схильна до вживання наркотичних речовин, веде антисоціальний спосіб життя та повністю самоусунулася від виконання своїх материнських обов`язків. Згідно довідок КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради № 100 та № 101, виданих на підставі історій хвороби № 2333/290 та № 1157/123, [PERSON] , [INFO] , знаходилась на лікуванні в педіатричному відділенні Уманської міської лікарні з 05.03.2024 по 14.03.2024 (діагноз: пневмонія негоспітальна правобічна) та з 30.01.2025 по час видачі довідки, а саме по 05.02.2025 (діагноз: г.обстурктивний с-м). Догляд за дівчинкою здійснювала бабуся [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування Уманської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , складеного 03 квітня 2025 року, вих. № 2312/01/01-35, в службу у справах дітей Уманської міської ради із заявою від 27.03.2025 звернувся [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживаючий за адресою: [ADDRESS] , який є рідним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , із заявою про позбавлення батьківських прав її матері [PERSON] , [INFO] . Було встановлено, що громадяни [PERSON] та [PERSON] перебували в цивільному шлюбі, від якого в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка на цей час поживає з батьком [PERSON] . Громадянка [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає. В 2023 році залишила свою малолітню доньку на її батька [PERSON] та рідну бабусю [PERSON] і пішла у невідомому напрямку. На сьогоднішній день громадянка [PERSON] не цікавиться донькою, не допомагає матеріально, взагалі не виконує свої материнські обов`язки, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться її життям, не піклувалася та не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. З довідки повідомлень та заяв наданих старшим інспектором СЮП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області від 06.02.2025 з`ясовано, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки відносно доньки [PERSON] . Відповідно до рапорта від 04.02.2025 наданого старшим інспектором СЮР Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, на громадянку [PERSON] було складено адміністративний протокол за ст. 184 КУпАП «За невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей». З пояснення від 17.01.2025 інспектора ДЛП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Осадчук Я.І., повідомлено, що громадянка [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки, в житті дитини немає матері, не зважаючи на те, що [PERSON] до цього часу отримує соціальну виплату на дитину, але жодної копійки не витратила на неї. Матері у дівчинки немає, у неї є батько, дідусь та бабуся. У громадянки [PERSON] великі проблеми із залежністю до наркотичних/психотропних речовин, в її організмі вже почалися безповоротні процеси, це людина у якої немає що дати своїй дитині, так як немає часу для відвідування доньки, вона може бути і не спроможна бути хорошою мамою. Відповідно до акту обстеження умов проживання проведеного комісійно службою у справах дітей Уманської міської ради від 18.03.2025 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає зі своїм батьком, бабусею та дідусем за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання відповідають усім санітарно-гігієнічним нормам, в сім`ї позитивна психологічна атмосфера та комфорт, [PERSON] забезпечена усім необхідним для її фізичного, розумового та гармонійного розвитку, між батьком та донькою дружні, теплі, люблячі стосунки, мати дитини з сім`єю не проживає з 2023 року, веде аморальний спосіб життя, схильна до вживання наркотичних речовин. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.02.2025 [PERSON] була притягнена до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП, вчинила крадіжку в магазині. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04.10.2024 [PERSON] було визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено їй покарання у виді пробаційного нагляду на строк два роки, зобов`язано пройти курс лікування від наркотичної, алкогольної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб. Комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Уманської міської ради від 01.04.2025 порушено клопотання перед органом опіки та піклування Уманської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із зазначеним, орган опіки та піклування Уманської міської ради вважає про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Позбавлення особи батьківських прав є винятковою мірою, що тягне за собою відповідно до ст. 166 СК України надзвичайні правові наслідки як для батьків, так і для дітей. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц. Згідно з ч.1 ст. 18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку. В усіх діях щодо дітей суди, адміністративні чи законодавчі органи, повинні першочергова приділяти увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Хант проти України», «М.С. проти України» сказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. При вирішенні судом вимог позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дітей, бажання спілкуватися і брати участь у їх вихованні. Викладені вище факти свідчать про те, що відповідач не бажає приділяти своїм малолітнім дітям увагу, спілкуватися з ними, брати участь в їх вихованні, тобто можна стверджувати, що вона свідомо, умисно нехтує своїми батьківськими обов`язками. При визначенні найкращих інтересів дітей в кожній справі суд враховує, що інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язку із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності їх вини. Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», а також практики Європейського суду з прав людини, суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та невиконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача. Судом враховується, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи доведено сукупністю належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які могли б бути законною підставою для позбавлення її батьківських прав стосовно її малолітніх синів. У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку, що відповідач внаслідок своєї винної поведінки дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно своєї малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що вказує на порушення її прав. Крім того, поведінка відповідача, яка неодноразово притягувалася до адміністративної та кримінальної відповідальності, не виконала обов`язки, покладені на неї судом, в тому числі не пройшла курс лікування від наркозалежності, на виклики до суду в ході розгляду вказаної справи жодного разу не з`явилася, при розгляді питання доцільності позбавлення її батьківських прав органом опіки та піклування присутньою також не була, тому суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] і таке рішення буде відповідати інтересам дитини, сприятиме її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо та дитина зареєстрована разом з батьком, який утримує доньку, то відповідачка як другий з батьків, також зобов`язана приймати участь в утриманні своєї доньки нарівні із батьком, а тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного, оскільки суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав та враховуючи її обов`язок утримувати дочку, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.06.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дитини, то сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією: 0.0.4418123153.1 від 18.06.2025, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Також, враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, судовий збір в сумі 1211 гривень 20 копійок, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved