Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

14 жовтня 2025 року позивач, в інтересах якої діє його представник адвокат Страшок Є.В., звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою про розірвання шлюбу, у якій просив суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 12 вересня 2025 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, актовий запис № 650. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 12 вересня 2025 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є відмінність у поглядах на життя та фактичне припинення шлюбних відносин. 14 жовтня 2025 року справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд на 25 листопада 2025 року. 24 жовтня 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з примиренням та вагітністю відповідачки. 12 листопада 2025 року на адресу суду від позивача надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі, його задоволення та розірвання шлюбу між сторонами. В даній заяві позивач просив суд не розглядати заяву, подану його представником 24 жовтня 2025 року, про залишення позову без розгляду. 24 листопада 2025 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, визнання позовних вимог у повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у матеріалах справи доказами. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 12 вересня 2025 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є відмінність у поглядах на життя та фактичне припинення шлюбних відносин. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Суд не приймає до уваги твердження позивача про вагітність відповідачки, так як вказане не підтверджене документально. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог, судові витрати по оплаті судового збору, стягуються з відповідача на користь позивача. Згідно з вимогами ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позовних вимог відповідачем до початку першого судового засідання по суті, суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору, з одночасним поверненням позивачу з бюджету 50 відсотків від сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн та одночасно приймає рішення про повернення позивачу з бюджету 50 відсотків від сплаченого судового збору в сумі 605,60 грн.

Outcome: approved