Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

22 вересня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 23 вересня 2000 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, про що зроблено відповідний актовий запис №1894. В обґрунтування позовної заяви зазначала про те, що наслідком розбіжностей у характерах та різних інтересів стали постійні суперечки між ними, які, в свою чергу, не давали змоги їм дійти порозуміння у вирішенні будь-яких сімейних питань, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин, почуття любові один до одного згасло. З середини 2023 року припинили подружні відносини, стали проживати порізно. Спільне господарство вони не ведуть. Спільного сімейного бюджету не мають. Спору про поділ майна між ними відсутній. Позивачка переконана, що подальше життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе і суперечитиме її інтересам. 30.10.2025 року через канцелярію суду позивачка подала заяву (вх.32760) про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судові засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце, час та дату розгляду справи. Відзив відповідачем до суду подано не було. Разом з тим, в матеріалах справи міститься достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, відтак, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У відповідності до положень ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~\~ Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Згідно з ч.3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 23 вересня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №1894. Неповнолітніх дітей сторони не мають. В ході розгляду цивільної справи встановлено, що у подружжя спільне життя не склалося, шлюб існує формально. Сторони не ведуть спільного господарства. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. У відповідності до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, цей шлюб слід розірвати. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved