Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

02\~вересня 2025\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду із\~зазначеним позовом\~до відповідача\~Волноваської міської\~військової адміністрації\~Волноваського району\~Донецької області\~із вимогою\~про визнання\~права власності на житловий будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до договору дарування жилого будинку від 10 квітня 1998 року, посвідченого державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Петренко В.С., позивач є власником житлового будинку житловою площею 29,5 кв. м, розташованого у [ADDRESS] на земельній ділянці Рівнопільської селищної ради з господарськими та побутовими спорудами та будівлями. Право власності на будинок зареєстроване за позивачем БТІ м. Волновахи 10 квітня 1998 року, про що здійснено відповідний реєстраційний запис у реєстрову книгу № 402. Згідно технічного паспорта на житловий будинок житлового фонду від 1999 року, даний будинок загальною площею 51,9 кв. м, що складається з: сіней площею 5,9 кв. м, передпокою 9,2 кв. м., кухні 7,3 кв. м, 3-х житлових кімнат житловою площею 29,5 кв. м, з яких: одна кімната площею 9,2 кв. м, друга кімната 7,3 кв. м, третя 13,0 кв.м, - розташований на земельній ділянці разом із літньою кухнею, льохом, гаражем, вбиральнею, двома сараями та банею. 07 червня 2025 року позивач звернувся із заявою про реєстрацію права власності на будинок до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Горішньоплавнінської міської ради Кременчуцького району Полтавської області. 11 червня 2025 року державним реєстратором було прийнято рішення № 79369144 про зупинення розгляду заяви у зв`язку з неподанням заявником чи неотриманням державним реєстратором у порядку, визначеному законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів на паперових носіях інформації, що місить відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року. Для отримання необхідних відомостей реєстратором направлено запит до Волноваської МВЦА Волноваського району Донецької області. 08 липня 2025 року державним реєстратором було прийнято рішення № 79810841 про відмову в проведенні реєстраційних дій, оскільки подані документи не надають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та обтяження, так як Волноваська МТГ (згідно відповіді ЦНАП Волноваської МВЦА Волноваського району Донецької обл. від 11.06.2025 № 01-12/411) є тимчасово окупованою територією України, доступ до реєстрових книг та реєстраційних справ, зберігачем яких є ТОВ «Волноваське БТІ», відсутній. Село Рівнопіль Хлібодарівської сільської територіальної громади Волноваського району Донецької області, відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, - є окупованим Російською Федерацією з 06 березня 2022 року. Тому, позивач на сьогодні не має можливості зареєструвати право власності у зв`язку з відсутністю можливості отримання державним органом з реєстрації відомостей про зареєстровані права від суб`єкта, який провів державну реєстрацію прав, що виникли та були зареєстровані на паперових носіях до 2013 року. Дане право позивачу необхідне для подання заяви про компенсацію за пошкодження/знищення внаслідок бойових дій житло (відповідне повідомлення додається), через протиправні дії, пов`язані зі збройною агресією РФ. У зв`язку із чим прохає суд, визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 51,9 кв. м, що складається з: сіней площею 5,9 кв. м, передпокою 9,2 кв. м, кухні 7,3 кв. м, 3-х житлових кімнат житловою площею 29,5 кв. м, з яких: одна кімната площею 9,2 кв. м, друга кімната 7,3 кв. м, третя 13,0 кв.м, - розташований на земельній ділянці разом із літньою кухнею, льохом, гаражем, вбиральнею, двома сараями та банею. Ухвалою суду від 05 вересня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження із викликом сторін (а. с. 26). 17 вересня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а. с. 36-37 в обґрунтування якого зазначено, що Волноваська міська ВЦА є неналежним відповідачем по справі, оскільки село Рівнопіль не входить до складу Волноваської міської територіальної громади, Волноваська міська ВЦА не здійснює адміністративне управління на території цього населеного пункту. Відповідно до Кодифікатора село Рівнопіль Волноваського району включено до складу Хлібодарівської сільської територіальної громади. Тому, Волноваська міська територіальна громада в особі Волноваської міської ВЦА не може претендувати на безхазяйне нерухоме майно, яке розташоване на території іншої громади. У зв`язку із чим, прохає відмовити у задоволені позовних вимог. 02 жовтня 2025 року ухвалою суду було задоволено клопотання позивача та замінено первісного відповідача - Волноваську міську військово-цивільну адміністрацію Волноваського району Донецької області на Хлібодарівську сільську військову адміністрацію Волноваського району Донецької області. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а. с. 123). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що позивач, на підставі договору дарування жилого будинку від 10 квітня 1998 року серії HB № 0604553, зареєстрованого в реєстрі № 1-745 та посвідчений державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Петренко В.Е., є власником жилого будинку, житловою площею 29,5 кв. м., розташованого в [ADDRESS] на земельній ділянці Равнопольської селищної ради Волноваського району Доненцбкої області (а. с. 87 та на звороті). На вказаному правовстановлюючому документі міститься реєстраційний напис про те, що 10 квітня 1998 року право власності [PERSON] на зазначений будинок зареєстровано за № 402 Бюром технічної інвентаризації м. Волновахи (а. с. 87 на звороті). Позивач є внутрішньо переміщеною особою та у 2022 році виїхав зі свого будинку до м. Полтавської області, згідно з довідкою від 27 жовтня 2022 року № 1633-5002278045 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 86). 07 червня 2025 року позивач подав заяву № 67342636 про державну реєстрацію права. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Бондарь Ю.Ю. виконавчого комітету Горішньоплавнінської міської ради Кременчуцького району Полтавської області. № 79369144 від 11 червня 2025 року, було зупинено розгляд заяви позивача у зв`язку з неподанням заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному Законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 01 січня 2013 року та, встановлено 30 денний (робочий) строк для усунення цих недоліків (а. с. 94 та на звороті). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Горішньоплавнінської міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 79810841 від 08 липня 2025 року [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, зокрема з тих підстав, що на надіслані запити реєстратором до Волноваської міської ВЦА Волноваського району Донецької області про надання інформації, щодо зареєстрованих прав, станом на 11 червня 2025 року реєстратором було отримано відповідь №01-12-411 від відділу «Центр надання адміністративних послуг» Волноваської міської військово-цивільної адміністрації Волноваського району Донецької області про те, що Волноваська міська територіальна громада є тимчасово окупованою територією рф, тому доступ до реєстрових книг та реєстраційних справ, зберігачем яких є ТОВ «Волноваське бюро технічної інвентаризації», відсутній, оскільки підприємство та документація не евакуйовані та знаходяться на тимчасово окупованих територіях (а. с. 95 та на звороті). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст.\~89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Так, відповідно до ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Приписами ч. 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Позивач у позовній заяві зазначив про те, що з метою подальшої реалізації права власника щодо звернення за відшкодуванням шкоди завданої країною-агресором, він звернувся до державного реєстратора із заявою для внесення відомостей про право власності. Село Рівнопіль відноситься до Хлібодарівської сільської територіальної громади Волноваського району Донецької області відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громадян на території України 28 лютого 2025 року № 376, з 06 березня 2022 року відноситься до тимчасово окупованих рф територій України, а до цього, з 24 лютого 2022 року по 05 березня 2022 року відносилося до територій ведення активних бойових дій. 22 травня 2023 року набрав чинності Закон України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України» № 2923-ІХ від 23 лютого 2023 року, яким, зокрема, визначено правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, з дня набрання чинності Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX. Механізм надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення» визначений Порядком надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення», затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 року № 381. Так, пунктом 6 вищевказаного Порядку визначено, що компенсація надається виключно за умови, що відомості про право власності на пошкоджений об`єкт внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У пункті 13 цього ж Порядку закріплено, що для отримання компенсації необхідно з урахуванням пункту 13-1 цього Порядку, серед іншого, переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису провести його реєстрацію. Механізм надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна та її використання відповідно до Закону України\~№ 2923-ІХ\~від 23\~лютого 2023\~року визначений Порядком надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2023 року № 600. Так, у пункті 13 даного Порядку визначено, що отримувач компенсації здійснює відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~дії щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна. Згідно з пунктом 24 вказаного Порядку, проведення виплат компенсації здійснюється за умови наявності відомостей щодо державної реєстрації припинення права власності на знищений об`єкт нерухомого майна, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, як для отримання компенсації для відновлення об`єктів нерухомого майна, так і для отримання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна необхідною є наявність інформації про об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 07 червня 2025 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Бондарь Ю.Ю. з відповідною заявою (реєстраційний номер 67342636) з метою проведення державної реєстрації права власності на будинок [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст.\~10\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії. Однак, у зв`язку з не отриманням державним реєстратором відомостей реєстрів, автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації щодо права власності позивача на будинок, державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] , 08 липня 2025 року було прийнято рішення № 79810841 про відмову в проведенні реєстраційних дій (а. с. 19 та на звороті). Відповідно до вимог ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, за приписами ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою, по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачами у спорі про визнання права власності є власники - особа, які мають право власності на майно (тобто вже стали його власниками, а не намагаються ним стати через пред`явлення позову). Так, у роз`ясненнях, наведених у пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392\~ЦК вказано, що власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Крім того, приписами ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З огляду на наведене, враховуючи те, що позивач маючи правовстановлюючі документи на будинок, не може провести його державну реєстрацію, що в свою чергу, позбавляє його можливості розпорядитись своєю власністю на власний розсуд або для отримання компенсації за пошкоджене чи знищене майно, зокрема з тих підстав, що на теперішній час його право власності на житло не визнається органами державної реєстрації прав на нерухоме майно, а відтак він не може здійснити у державного реєстратора прав на нерухоме майно державну реєстрацію його права власності на даний будинок, зважаючи на те, що позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання за ним права власності на нерухоме майно для захисту свого порушеного права не може, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] , а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим. Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved