Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

11 вересня 2025 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області з заявою звернулася представник заявника [PERSON] адвокат Пінчук Ю.В., заінтересовані особи - Друга кременчуцька державна нотаріальна контора, Горішньоплавнівська міська рада Кременчуцького району Полтавської області, про встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] ,разом з померлою [INFO] матір`ю [PERSON] , на час її смерті за адресою: [ADDRESS] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого Горішньоплавнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 86. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3,22 га, кадастровий номер 5322485600:07:000:0026, право на яке посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 130386 від 30.01.2006 року. Після смерті матері, заявник [PERSON] звернувся з заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом. З метою оформлення спадкових прав, після смерті матері, заявник звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Другої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою № 817/02-31 від 17 травня 2024 року отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав пропущення ним шестимісячного строку для прийняття спадщини. Заявник стверджує, що на час смерті йогоматері постійно з нею проживав, але без реєстрації і протягом шестимісячного строку на прийняття спадщини не заявив про відмову від неї. Оскільки матір заявника дуже хворіла і проживала сама, вона булла змушена переїхати на проживання до заявника. І з 2019 року він постійно проживав з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 вересня 2025 року відкрито провадження у справі № 536/2150/25 та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження та витребувано з Другої кременчуцької державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи відкритої після померлої [INFO] [PERSON] . 27 жовтня 2025 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшов лист Другої кременчуцької державної нотаріальної контори від 23.10.2025 року за № 1656/01-16 в якому було повідомлено про те, що спадкова справа після померлої [INFO] оку [PERSON] не заводилась. 26 листопада 2025 року представник заявника [PERSON] адвокат Пінчук Ю.В. надала до суду заяву про уточнення вимог, а саме, що заявник просить про встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] та його представник адвокат Пінчук Ю.В. в судовому засіданні підтримали вимоги заяви з наведених у ній підстав, просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, при винесенні рішення по справі покладається на розсуд суду. Представник заінтересованої особи Другої кременчуцької державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, протии задоволення вимог не заперечує. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, що вона являється дружиною заявника [PERSON] та вони з заявником проживають за адресою: [ADDRESS] та з 2019 року разом з ними почала проживати матір її чоловіка [PERSON] , оскільки вона хворіла та потребувала стороннього догляду. Свідок вказувала, що [PERSON] проживала з сином [PERSON] до дня її смерті та вони організовували її поховання. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, що вона знає [PERSON] та померлу [PERSON] , як сусідів. В 2019 році [PERSON] , захворіла і син [PERSON] забрав матір на проживання до себе за адресою: [ADDRESS] , де вони проживали разом до дня її смерті. Вислухавши заявника, представника заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. Кожна особа, як слідує зі змісту статті 4 Цивільного процесуального кодексу України має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями частини 7 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Горішньоплавнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 86. Судом установлено, що заявник [PERSON] являється сином померлої [INFO] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 06.03.1963 року Виконавчим комітетом Салівської сільської ради Кременчуцького району, актовий запис № 17. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, що складається з земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3,22 га, кадастровий номер 5322485600:07:000:0026, право на яке посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 130386 від 30.01.2006 року, видане на ім`я [PERSON] . З метою оформлення спадкових справ [PERSON] звернулася до Другої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] , однак постановою приватного нотаріуса від 17.05.2024 року отримав відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини, відсутністю документів, які підтверджують останнє місце проживання спадкодавця [PERSON] на день її смерті та відсутністю документів, які підтверджують, що місце проживання спадкоємця [PERSON] на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом положень статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно із частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готельтощо), у відповідному населенному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2З Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17. Згідно роз`яснень, що містяться у пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до пункту 23 цієї ж постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним, що заявник [PERSON] , [INFO] , постійно проживав разом з померлою [INFO] матір`ю [PERSON] , на час її смерті за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення, а саме для підтвердження факту прийняття ним спадщини. Заінтересованими особами не подано заперечень протии задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а тому суд не вбачає підстав вважати наявність оспорюваних прав (спір про право). З огляду на викладене, суд вважає, що заява про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved