Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним Договором у розмірі: 140697 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 09.04.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 493286439. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передає (відступає) ТОВ ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» приймає належні ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до Договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 292 від 09.07.2024 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 493286439. 27.02.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 27/0225-01 відповідно до умов якого, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 27.02.2025 до Договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 140697 грн, з яких: 27000 грн - сума заборгованості по основному боргу; 100197 грн. - сума заборгованості по процентам; 13500 грн. - неустойка. Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом не сплачує, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 17.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.04.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 493286439 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Згідно умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі кредитного ліміту на суму 27000 грн на умовах строковості, зворотності та платності. В матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. Отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 10000 грн підтверджується платіжним дорученням від 09.04.2024; грошових коштів в сумі 17000 грн підтверджується платіжним дорученням від 14.04.2024. Відповідно до наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості за кредитом у [PERSON] наявна заборгованість за Договором №493286439, яка становить 80622 грн. Згідно з наданим ТОВ «Таліон Плюс» розрахунком, заборгованість [PERSON] становить 140697 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон Плюс» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Укладеною Додатковою угодою №26 від 31.12.2020 до Договору факторингу від 28.11.2018, сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Згідно вказаної угоди право вимоги переходить до клієнта від фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному Додатку. В подальшому, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 відповідно до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги до боржника за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 27.02.2025 до Договору факторингу, до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 140697 грн, з яких 27000 грн - заборгованість за основним боргом; 100197 грн - заборгованість за процентами та 13500 грн - неустойки. Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд доходить висновку, що 09.04.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 493286439. [PERSON] , будучи вільним в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, обізнаний з умовами кредитування, у тому числі щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, чим погодив умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Зазначений договір укладений в електронній формі в порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримав кредитні кошти, у зв`язку з чим у нього виникло зобов`язання повернути їх у розмірах та у строки, визначені кредитним договором. Наданий позивачем розрахунок в частині нарахування тіла кредиту, відсотків повністю відповідає умовам Договору про надання кредиту: у ньому відображено всі факти видачі суми кредиту, нарахування процентів, які здійснювалися за фактичну кількість календарних днів користування кредитом до закінчення дії кредитного договору та лише на залишок неповернутої суми. Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині тіла кредиту та відсотків за надання кредиту, за відсутності альтернативного розрахунку з боку відповідача, приймається судом як достовірний. Щодо вимоги про стягнення з відповідача неустойки, суд вважає, що позивач, заявляючи такі вимоги, не врахував положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Враховуючи, що кредитний договір було укладено 09.04.2024, тобто під час дії воєнного стану, суд вважає, що стягнення з відповідача неустойки суперечитиме пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. У підсумку суд позовні вимоги задовольняє частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial