Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

23 липня 2025 року представник позивача [PERSON] адвокат Закоцьола Н.О. звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] на підставі судового наказу Ужгородського міськрайонного суду від 30.05.2023 року по справі №308/8784/23 з 1/3 на 1/4 частки заробітку( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви представник позивача вказує, що 03 серпня 2023 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/9031/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 30 травня 2023 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано судовий наказ у справі №308/8784/23 відповідно до якого зі [PERSON] стягується на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 29.05.2023 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Представник позивача зазначає, що рішенням суду аліменти були присуджені на утримання двох дітей у розімірі 1/3 частки від доходу, а [INFO] старший син [PERSON] досяг повноліття виникла правова необхідність перегляду розміру аліментів, оскільки з вказаного моменту обовязок зі сплати аліментів залишається лише щодо однієї дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того, в позовній заяві вказано, що старший син [PERSON] вже тривалий час проживає за межами України, а саме в Чеській Республіці, де веде самостійне життя та має власний заробіток. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі та визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 серпня 2025 року закрито підготовче позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник відповідача [PERSON] адвокат Глеба П.О. подав відзив, в якому зазначив, що відповідач заперечує проти фактичних обставин викладених в позовній заяві, а саме в частині де йдеться про самостійне життя старшого сина [PERSON] закордоном, зазначає, що останній й надалі продовжує перебувати на утриманні матері, крім того вказує, що фактична заборгованість по сплаті аліментів призначених Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області згідно судового наказу у справі №308/8784/23, була погашена позивачем перед подачею заяви до суду про зменшення розміру аліментів. Разом з тим, відповідач не заперечує в цілому щодо зміни та приведення у відповідність до діючого законодавства розміру стягуваних аліментів. 01 грудня 2025 року в судове засідання: позивач та його представник не з`явилися, адвокат подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. представник відповідача та відповідач у судове засідання не з`явилися, адвокат подав заяву згідно якої просить розгляд справи провести у їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, застосувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступного висновку. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч.ч. 2, 3\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частина перша\~ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»\~кореспондує, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 8\~ст. 7 СК України). Згідно зі\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 3\~ст. 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України\~врегульовано, що при визначенні розміру аліментів суд ураховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних права; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини,що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1\~ст. 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що на даний на старший син сторін [PERSON] досяг повноліття, у зв`язку з чим виникла правова необхідність перегляду розміру аліментів, оскільки з вказаного моменту обов`язок зі сплати аліментів залишається лише щодо однієї дитини [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що на момент ухвалення попереднього рішення аліменти стягувались на двох дітей у розмірі частки від доходу відповідача. Однак старший син сторін [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття у зв`язку з чим його право на отримання аліментів припинилось відповідно до вимог ст.180 СК України. Таким чином, змінилася кількість дітей, які перебувають на утриманні відповідача, що свідчить про зміну сімейного стану платника аліментів та є самостійною підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів. Суд враховує, що інша дитина [PERSON] , [INFO] , продовжує потребувати матеріального забезпечення відповідно до віку та фактичних витрат на її утримання. Разом з тим, стягнення з відповідача аліментів у розмірі встановленому на двох дітей, за наявності лишек одного утриманця не відповідає реальним обставинам та порушує принцип справедливості і співмірності. Враховуючи наведене, а також доходи та сімейний стан відповідача, досягнення старшим сином повнолітнього віку, суд приходить до висновку, що вимоги про зменшення розміру аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню у частині встановлення аліментів у розмірі пропорційному кількості дітей, які фактично перебуваються на утриманні. На підставі наведеного та

Outcome: approved