Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Стислий виклад позиції учасників процесу 22 серпня 2025 року адвокат Фрей Андріан Васильович звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом до відповідача Лопатинської селищної ради Шептицького району Львівської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що за життя 22.04.1997 на підставі Рішення Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області за №17, Спадкодавцю [PERSON] був виданий сертифікат на земельну частку (пай), серії ЛВ №048301. Після смерті [PERSON] , її спадкоємцем є внучка [PERSON] , що підтверджується відкритою спадковою справою №22/2024 року у приватного нотаріуса Шептицького районного нотаріального округу Львівської області Луців І.П. Приватним нотаріусом Луців І.П., у зв`язку з тим, що документи, які підтверджують право власності спадкодавця на майно відсутні, було постановлено відмовити гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на земельну частку (пай) у розмірі 1,11 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), спадкоємцем якої є внучка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформив своїх спадкових прав у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку. З огляду на вищезазначене, оскільки Сертифікат на земельну частку (пай) втрачено, Позивач не може реалізувати свої майнові права як Спадкоємець у позасудовому порядку, а тому змушена звернутися з цим позовом до суду (а.с.1-4). Заяви та клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі 22 серпня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Куцик-Трускавецькій О.Б. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.25). Своєю ухвалою від 27 серпня 2025 року суд прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання (а.с.26). Відповідно до розпорядження керівника апарату Радехівського районного суду Львівської області від 22 жовтня 2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2025 року зазначені матеріали розподілені судді Магонь О.З. (а.с.35-36). Своєю ухвалою від 24 жовтня 2025 року суд прийняв до розгляду цивільну справу №451/1421/25 за позовом [PERSON] до\~Лопатинської селищної\~ради Шептицького\~району Львівської\~області про\~визнання права\~власності на\~спадкове майно (а.с.37). Учасники справи у підготовче судове засідання не прибули. Представник позивача Фрей А.В. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити ( а. с. 39-42). Представник відповідача Лопатинської селищної ради 29.10.2025 подав до суду заяву, у якій просив суд розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.28-29). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Установлені судом фактичні обставини справи [INFO] у с. Миколаїв, Радехівського району Львівської області померла бабця Позивача [PERSON] у віці 82 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 30 та підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 14.08.2006 Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.15). За життя\~22.04.1997,\~Спадкодавцю [PERSON] \~був виданий\~сертифікат,\~серії ЛВ\~№048301,\~який зареєстрований\~у Книзі\~реєстрації сертифікатів\~на земельну\~частку (пай)\~за №720,\~що видно\~із Інформації\~із книги\~реєстрації сертифікатів\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~(сертифікат\~був виданий\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~в умовних\~кадастрових га\~розміром 1,11\~га)\~(а.с.11). 23.02.2024 року представником Позивача до Головного управління Дергеокадастру у Львівській області було направлено адвокатський запит №335, в якому поставлено наступні запитання: «Чи видавався на ім`я [PERSON] , державний акт на право приватної власності на землю (с.Миколаїв, Шептицький район, Львівська область)» (а.с.16). Із відповіді Головного управління Дергеокадастру у Львівській області від 18.04.2025 №29-13-0.2-1966/2-25 на адвокатський запит №335 від 11.04.2025 видно, що за даними відділу №6 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, згідно з книгами записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування, договорів оренди землі, станом на 01.01.2013, державні акти на земельні ділянки на ім`я [PERSON] , не реєструвались (а.с.17). Вищевказаний Сертифікат був виданий Спадкодавцю на підставі Рішення Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області від 02.02.1994 (а.с.8). 02.02.1994 згідно з рішенням Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області «Про затвердження списків жителів Миколаївської сільської ради на виділення земельної частки» було затверджено список жителів для виділення середньої земельної частки. Зокрема у даному списку зазначена спадкодавець за №1021 [PERSON] , та що їй передано земельну частку площею 1,11 га (умовних га) (а.с.9-10). Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 27 вересня 1950 року, виданим Рай бюро ЗАГС Лопатинського району, Львівської області, підтверджується, що [PERSON] народився [INFO] в с.Адамівка, Лопатинського району Львівської області, про що 12 вересня 1950 року було складено відповідний актовий запис №31. Із Свідоцтва про народження видно, що батько запис відсутній, мати [PERSON] (а.с.14). Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 29 листопада 1977 року, виданим Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області, підтверджується, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Миколаїв, Радехівського району Львівської області, про що 29 листопада 1977 року було складено відповідний актовий запис №28. Батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.13). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016140748 від 23.12.201, що виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Радехівського районного управління юстиції у Львівській області, у відомостях про чоловіка, вказано прізвище до державної реєстрації шлюбу [PERSON] ; у відомостях про дружину вказано прізвище до державної реєстрації шлюбу [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.12). Отже, Позивач [PERSON] фактично прийняла спадщину, шляхом відкриття спадкової справи у Приватного нотаріуса Шептицького районного нотаріального округу Луців І.П. №22/2024. Після смерті Спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] залишилась спадщина (відкрилась спадщина) із земельних ділянок на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується: Інформацією із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Головного управління Держгеокадастру у Львівській області управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин відділу №6. Належно завірену копію сертифікату на право на земельну частку (пай) отримати неможливо, так як вони виписувались в одному примірнику і були видані громадянам. Свій оригінал примірника сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серії ЛВ №048301 від 22.04.1997, Спадкодавець [PERSON] , втратила. Ринкова вартість\~вищезгаданої земельної\~частки (паю)\~в умовних\~кадастрових га,\~яка має\~загальну площу\~1,11\~га,\~що розташована\~на території\~Миколаївської сільської\~ради Радехівського\~району Львівської\~області та\~належить спадкодавцю\~становить 130\~893,\~00\~грн,\~що видно\~з Висновку\~про вартість\~оцінки,\~а саме\~земельної ділянки,\~який проведений\~СОД ТОВ\~«КАБІНЕТ ОЦІНКИ\~«АВРОРА» Оцінювач\~-\~ [PERSON] 02.05.2025\~(а.с.18). Після смерті Спадкодавця [PERSON] , Позивач [PERSON] Позивач [PERSON] , як особа яка прийняла спадщину після смерті своєї бабусі (Спадкодавця [PERSON] ), маючи намір оформити прийняття спадщини та отримати свідоцтво про право на спадщину звернулася до Приватного нотаріуса Шептицького районного нотаріального округу Луців І.П. Однак нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у Позивача відсутній оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) на землю, серії ЛВ №048301 від 22.04.1997 (20). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права через відмову нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Позиція суду Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Норми права, які застосував суд, та мотивована оцінка наведених сторонами аргументів Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого визнання права. Так,\~в пункті\~11\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30.05.2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» роз`яснено,\~що при\~вирішенні спору\~про \~спадкування \~права \~на \~земельну частку\~ (пай)\~ основним\~ документом,\~ що\~ посвідчує\~таке право,\~ є\~сертифікат про\~право на\~земельну частку\~(пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі потрібно враховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям урегульований Указом Президента України №720/95 від 08.08.1995. Відповідно до пунктів 2, 5 зазначеного Указу Президента України №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Тобто, право на земельну частку (пай) має особа включена у списки на розпаювання. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п. 3.1 роз`яснив, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Згідно з нормами п.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 №666/94, право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Оскільки, у такому випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Беручи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013, суд робить висновки, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є такими, що підлягають до часткового задоволення. Щодо розподілу судових витрат У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved