Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначало, що 20.02.2020 року АТ «Кредобанк» та [PERSON] , уклали кредитний договір № СL-264781 (далі-Договір), згідно до якого останній отримав кредит у розмірі 157972.00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 35 % на рік, на строк до 19лютого 2029 року. АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит, водночас останній порушив умови Договору, внаслідок чого має заборгованість станом на 12.09.2025 року в розмірі 237207.17 грн., яка склалася за основою сумою боргу (тілом кредиту) 138292.38 грн., та простроченими відсотками за користування кредитом 98914.79 грн. [PERSON] в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, а тому АТ «Кредобанк» звернувся до суду із вищевказаним позовом. Отже, АТ «Кредобанк» просив стягнути з [PERSON] заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 237207.17 грн., та суму понесених судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3558.12 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 01 жовтня 2025 року у справі відкрито провадження і її призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання. Ухвалою Придніпрорвського районного суду м.Черкаси від 28 жовтня 2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, додатково зазначивши, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи, за наявності для цього правових підстав. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим, про день, час та місце проведення судового засідання, повторно в засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Відзив не подав. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу відповідно до вимог ст. 281 ЦПК України. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та/або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПКУкраїни встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПКУкраїни доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 81 ЦПКУкраїни визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено , що 20.02.2020 року АТ «Кредобанк» та [PERSON] , уклали кредитний договір № СL-264781, згідно до якого останній отримав кредит у розмірі 157972.00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 35 % на рік, на строк до 19 лютого 2029 року. Відповідач [PERSON] користувався коштами але своєчасно та в повному обсязі не здійснював платежі, внаслідок чого станом на 12.09.2025 року утворилася заборгованість за договором в розмірі 237207.17 грн., яка склалася за основою сумою боргу (тілом кредиту) 138292.38 грн., та простроченими відсотками за користування кредитом 98914.79 грн., що підтверджується відповідним розрахунком. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотках, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 2 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Договору не виконує, кредит не сплачує, а тому у позивача є право вимагати дострокового повернення кредиту. Доказів повернення кредиту на день ухвалення рішення сторонами суду не надано. У зв`язку з чим суд вважає законним та обґрунтованими вимоги позивача про дострокове повернення суми кредиту на загальну суму 237207.17 грн. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 3558.12 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved