Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач\~товариство із обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гелексі» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог, позивач зазначає, що 31 січня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та [PERSON] укладено договір позики № 141347 у електронній формі, відповідно до якого [PERSON] надано кредит в розмірі 4300 грн. під проценти. Отримавши кредит, відповідач взяті по договору зобов`язання не виконав, що призвело до утворення заборгованості, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 21195 грн. 13 коп. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач\~ [PERSON] та її представник адвокат Тодорова О.М. про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, проте вони у судове засідання на розгляд справи не з`явилися, причини неявки не повідомили, заяву до суду про розгляд справи без їхньої участі не надали. У встановлений ухвалою суду строк, відзив відповідно до вимог\~ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України\~і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано, зустрічний позов не пред`явлено. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 17 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін (а.с.38). Враховуючи вимоги\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл.11розділу\~ІІІ ЦПК України на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2\~статті 247 ЦПК України, не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 31 січня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Гелексі» та [PERSON] укладено договір позики № 141347 у електронній формі, відповідно до якого [PERSON] надано кредит в розмірі 4300 грн., строком до 21 лютого 2020 р., сторонами узгоджено розмір процентів за користування кредитом та графік погашення платежів. Строк дії договору до повного виконання позичальником зобов`язань за договором ( п.2.1 договору). Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором № 141347 станом на 09 жовтня 2025 року становить 21195 грн. 13 коп., яка складається із наступного: заборгованість за наданим кредитом\~4300 грн., заборгованість по процентам\~16895 грн. 13 коп. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п.1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього\~Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Договір № 141347 укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним підписом. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Надані позивачем докази свідчать про те, що відповідач умови договору не виконав. Правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості підтверджується умовами кредитного договору і не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Отже, відповідачем не виконано грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості на користь позивача. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до 264\~ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжним дорученням позивач сплатив 2422 грн. 40 коп. судового збору та поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., що підтверджується наданими доказами. Вимоги позивача задоволені повністю, тому судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися. На підставі викладеного,

Outcome: approved