Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовує заявлені вимоги тим, що наразі вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому Суворовським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області шлюбі з 22.04.2017 року, про що складено актовий запис №346 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.04.2017 року. Від даного шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Позивач посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги. Вказує, що шлюбні відносини фактично припинені, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та не живуть однією сім`єю, тому просить розірвати шлюб. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 22.09.2025 року вищевказану справу прийнято до провадження та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі належних та допустимих доказів судом, встановлено, що 22.04.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Суворовським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено актовий запис №346 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 22.04.2017 року. Після реєстрації шлюбу, прізвище позивача змінено на « [PERSON] ». Подружжя спільних дітей не мають. Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, позивач не бажає зберегти шлюб та наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не погоджується. Положенням статті 1 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження булла взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивачка скористалася своїм правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачкою. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В ухвалі Верховного Суду від 02 березня 2023 року у справі № 462/2470/22 (провадження № 61-2079ск23) зазначено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Як передбачено ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та посилається на те, що шлюб має формальний характер, подружні відносини припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно із статтями 141, 142 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved