Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач ТОВ «Українські фінансові операції» звернувся до суду з позовом до відповідача\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 100000 грн., судового збору у сумі 2422,40 грн. та 10000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову вказав, що 22.04.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 4584978 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу були надані грошові кошти у сумі 10000 грн. строком на 360 днів з 22.04.2024 р. по 17.04.2025 р. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки)\~\~ [NUMBER] ., яку відповідачем вказано особисто під час укладання договору. Позивач зазначає, що кредитний договір укладено в електронній формі та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Кредитні кошти були перераховані за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку відповідача. 25.11.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 25/11/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило належні йому права вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників відповідно до реєстру, зокрема, до [PERSON] . Позивач вказує, що до ТОВ «Українські фінансові операції» відповідно до укладеного договору факторингу від 25.11.2024 №25.11/2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4584978 від 22.04.2024 на загальну суму в розмірі 69500 грн., з яких заборгованість з тіла кредиту 10 000 грн., заборгованості за процентами 54500 грн., заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 5000 грн. У позовній заяві позивач зазначає, що станом на дату укладання договору факторингу від 25.11.2024 №25/11/2024, строк дії договору № 4584978 від 22.04.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 26.11.2024 року донараховано відсотки за (142 календарних днів). 10000 грн * 2,5 % = 250 грн* 142 календарних дні = 35500 грн. відсотки нараховані ТОВ УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач ТОВ «Українські фінансові операції» просив стягнути з відповідача заборгованість загальною сумою 100000 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 10000 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 54500 грн. , 35500 грн. відсотки нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Також просив зазначити в рішенні суду в порядку ч.10,11 ст.265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Також просив стягнути судові витрати у розмірі 2422 гривень 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 21.08.2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Від представника позивача Дідух Є.О. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце судового засідання, а також шляхом оголошення на офіційному сайті суду. У відповідності до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.04.2024 р. між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] був укладений договір № 4584978 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з яким відповідач отримав у користування кредитні кошти в розмірі 10000 грн. строком на 360 днів. Договором передбачений порядок нарахування та сплати відсотків: стандартна процентна ставка: 2,50 % за кожен день користування кредитом, денна процентна ставка при застосуванні Стандартної процентної ставки\~2,5 %, знижена процентна ставка становить 0,38 % за кожен день користування кредитом. Також встановлено, що згідно Договору факторингу № 25/11/2024 від 25.11.2024, право вимоги за кредитним договором №4584978 від 22.04.2024 перейшло від\~Товариства з обмеженою відповідальністю\~«Лунеура Україна» до\~Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» Судом встановлено, що кредитний договір укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем кредитора. Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.1\~ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідач відповідно до умов кредитного договору, п. 6.1.17, 6.1.18 Правил, в особистому кабінеті ІТС прийняла пропозицію укласти договір та підписала його шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 26281, надісланий на номер телефону. Кредитні кошти були перераховані відповідачу 22.04.2024\~на платіжну картку № [NUMBER] . Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору,\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач\~ [PERSON] \~свого обов`язку належним чином не виконала, своєчасно, в порядку, передбаченому договорами, кошти в повному обсязі не повернула. Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку що позивачем належним чином доведені обставини виникнення між сторонами правовідносин та обґрунтованість позовних вимог щодо невиконання зобов`язань за договором, за таких обставин є підстави для задоволення позову ТОВ «Українські фінансові операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 100000 грн. , яка складається із: 10000 грн.- заборгованості за тілом кредиту, 54500 грн.- заборгованості за нарахованими відсотками первісним кредитором, 35500 грн.\~заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції». Щодо вимоги позивача в порядку частин десятої, одинадцятої\~статті 265ЦПК України\~органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних , суд зазначає таке. Відповідно до ч.10 та ч.11ст.265\~ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому\~розділом VII цього Кодексу. Таким чином, норма ч.10 та ч.11ст.265ЦПК України\~передбачає, що суд може зазначити в рішенні про нарахування саме відсотків або пені, натомість позивач просить нарахувати інфляційні витрати та 3 % річних, відповідно до\~статті 625 ЦК України, що в розумінні\~Цивільного кодексуУкраїни\~є різним. Окрім того, відповідно до п.18\~Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання)\~за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З врахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для зазначення в рішенні про нарахування до моменту виконання рішення про стягнення боргу, платежів, передбачених ст. 625 ЦК України. Отже, вимога щодо зобов`язання орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% суперечить нормі Цивільного кодексу України та задоволенню не підлягає. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами\~ст. 141 ЦПК України. Частиною 1\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~підлягає до стягнення 2422,40 грн. понесених позивачем судових витрат зі сплати судового збору та в розмірі 10000 грн на правову допомогу . Згідно ч.ч. 1, 3ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2статті 137\~ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат. Також слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Заїченко проти України»). На підтвердження правової допомоги, надано договір № 08/11//2024-А про надання юридичних послуг, акт приймання-передачі виконання робіт (наданих послуг) згідно договору № 08/11/2024\~А від 20.07.2025 р. . Враховуючи складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, що не є значним, розмір задоволених позовних вимог, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з [PERSON] . Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє повністю, то з відповідача у відповідності до ст.\~141\~ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial