Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 12.04.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3598707 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. За цим договором позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, встановлені договором. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. Однак [PERSON] не виконував взяті на себе зобов`язання, не здійснив повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, у повному обсязі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 28.11.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-77/23, відповідно до умов якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним вище договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 7800 грн, з яких: 1500 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 6300 грн сума заборгованості за відсотками. Крім того, 04.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №06208-04/2023 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. За цим договором позикодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, встановлені договором. ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальнику грошові кошти. Однак [PERSON] не виконував взяті на себе зобов`язання, не здійснив повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих за строк користування кредитом, у повному обсязі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 03.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» укладено договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним вище договором. 29.11.2023 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-79/23, відповідно до умов якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним вище договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17550 грн, з яких: 4500 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 13050 грн сума заборгованості за відсоткамами. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики та судові витрати, розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, поважних причин своєї неявки суду не повідомила і від неї не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводився заочно. Відповідно до вимог ч.4 ст.223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін Суд, оголосивши заяву представника позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановив наступне. Статтею 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних бо оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із змісту\~ст.12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~13,\~81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч.1 та ч.2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з\~ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до\~ст.1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. При цьому, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 12.04.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3598707, відповідно до умов якого: останній отримав позику в сумі 1500,00 грн зі строком користування на 360 днів; денна процентна ставка становить 2,0% в день та застосовується в межах строку кредитування. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти, та сплатити щоденні проценти у визначений строк, однак не сплатив. 28.11.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-77/23, відповідно до умов якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним вище договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 7800 грн, з яких: 1500 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 6300 грн сума заборгованості за відсотками. Судом також встановлено, що 04.04.2023 між ТОВ «Фінансова\~компанія «ІНВЕСТРУМ»\~та [PERSON] \~укладено договір\~про надання\~фінансового кредиту\~№06208-04/2023відповідно до умов якого: останній отримав позику в сумі 4500,00 грн зі строком користування на 25 днів; денна процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи викоритсання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти, та сплатити щоденні проценти у визначений строк, однак не сплатив. 03.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» укладено договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним вище договором. 29.11.2023 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-79/23, відповідно до умов якого до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним вище договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17550 грн, з яких: 4500 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 13050 грн сума заборгованості за відсоткамами. Відповідно до ч.1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України\~визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із\~ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України\~визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з ч.1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1\~ст.1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного суду України від 17.01.2020, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги). Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, право вимоги до якого перейшло відповідно до договорів факторингу, тому суд вважає позовні вимоги щодо стягнення тіла кредиту та відсотків за його користування обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з подачею даного позову, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved