Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 4506239 від 31.05.2021. В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 31.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 4506239, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 10000,00 грн, строк користування кредитом 15 днів, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 15.06.2021. 16 грудня 2021 року було укладено договір № 16/12-2021-43, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4506239. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 4506239 від 31.05.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відтак, ТОВ «Коллект центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 10.05.2024 та відповідно до розрахунку заборгованості становить 73347,50 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 9500,00 грн., заборгованість за процентами 62847,50 грн, заборгованість за комісією - 1000,00 грн. В зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4506239 від 31.05.2021 у розмірі 73347,50 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 25000, 00 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Зі змісту позовної заяви вбачається, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи без його участі, а також у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, 31.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4506239, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 10000,00 грн., строк користування кредитом 15 днів, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом до 15.06.2021. Згідно з п. 1.5.2., 1.6. Договору, проценти за користування кредитом за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту. Згідно з п.4.2. Договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п.1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6. договору. Відповідно до п. 6.1. Договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. У відповідності до п.6.5. Договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Зазначені умови є публічною пропозицією(офертою) в розумінні статей 641, 644 ЦК України. Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, підписаної представником ТОВ «Мілоан» Вініченко О.В., відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «Мілоан», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував підписавши 31.05.2021 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону відповідний договір (L36453). 16.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4506239. Відповідно до п. 6.1.4. договору факторингу право вимоги переходить до фактора з моменту підписання акту приймання-передачі реєстру боржників, але після здійснення повної оплати фінансування, що становить 1563897,11 грн (п. 7.1 Договору). Акт приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу №16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року підписано сторонами договору 16.12.2021. ТОВ «Вердик капітал» здійснив оплату на користь ТОВ «Мілоан» за договором факторингу № 16/12-2021-43 в сумі 1563897,11 грн відповідно до платіжного доручення № 313550010 від 20 грудня 2021 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до зазначеного факторингу №16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року, заборгованість відповідача за договором про споживчий кредит № 4506239 в загальному розмірі становить 40097,50 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 9500,00 грн, заборгованості за відсотками 29597,50 грн, заборгованість за комісією - 1000,00 грн. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» (позивачем) було укладено Договір №10-01/2023 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача. Відповідно до п. 5.2 договору відступлення права вимоги вважаються відступленими в день підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників, що був підписаний 10 січня 2023 року. Відповідно до реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги, заборгованість відповідача за договором про споживчий кредит № 4506239 в загальному розмірі становить 73347,50 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 9500,00 грн, заборгованості за відсотками 6847,50 грн, заборгованість за комісією - 1000,00 грн. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Отже, позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому за правовими наслідками цей договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Перерахування позивачем 31.05.2021 позичальнику на його платіжну картку за кредитним договором № 4506239 коштів у сумі 10000,00 грн підтверджується електронною квитанціє про електронний переказ коштів, сформованим платіжним сервісом «Приват Банк», системою LiqPay. Відтак, суд вважає, що позивачем доведено факт укладення договору та надання грошових коштів за кредитним договором № 4506239, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторонами дотримані умови договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 та договору факторингу № 16/12-2021-43, що встановлюють порядок та процедуру відступлення права вимоги за кредитним договором № 4506239, а тому суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 4506239 від 31.05.2021. Щодо стягнення нарахованих відсотків, суд вважає, що зазначена вимога підлягає частковому задоволенню. З відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан», слідує, що з 01.06.2021 по 15.06.2021, тобто 15 днів, нарахування відсотків здійснювалось згідно п. 1.5.2. Договору, тобто проценти за користування кредитом склали суму 2250,00 грн., яка нараховується за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. З 16.06.2021 по 05.07.2021, тобто 20 днів, нарахування процентів здійснювалося на підставі п.п.1.6 та 2.3.1.2. Договору, тобто за стандартною процентною ставкою 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та на умовах пролонгації на стандартних (базових) умовах. З 06.07.2021 по 12.07.2021, тобто 7 днів, нарахування процентів здійснювалося на підставі п.п. 1.5.2. та 2.3.1.1. Договору, тобто за стандартною процентною ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та на умовах пролонгації на пільгових умовах. З 13.07.2021 по 21.08.2021, тобто 40 днів, нарахування процентів здійснювалося на підставі п.п.1.6 та 2.3.1.2. Договору, тобто за стандартною процентною ставкою 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом та на умовах пролонгації на стандартних (базових) умовах. В подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» згідно розрахунку заборгованості станом на 10.01.2023 (а.с.19) нарахувало відповідачу відсотків згідно кредитного договору № 4506239 у сумі 33250,00 грн. Пунктом 2.3. договору про споживчий кредит № 4506239 від 31.05.2021 передбачено порядок пролонгації (продовження) строку кредитування та нарахування процентів протягом періоду, на який продовжено строк кредитування. Положеннями п. 2.3.1.1. та п.2.3.1.2. договору передбачено право позичальника на неодноразове продовження строку користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, зокрема пролонгація на пільгових умовах п. 2.3.1.1. та пролонгація на стандартних (базових) умовах п.2.3.1.2. При цьому пролонгація на стандартних (базових) умовах відповідно до п.2.3.1.2. загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищують 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишились до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових умовах) 60 днів. Відтак, суд вважає, що нарахування відсотків з 01.06.2021 по 15.06.2021 здійснено відповідно до п. 1.3 договору, тобто в межах п`ятнадцятиденного строку кредитування. Нарахування відсотків в період з 06.07.2021 по 12.07.2021 здійснено у зв`язку із пролонгацією строку кредитування на пільгових умовах, що узгоджується з п. 2.3.1.1. кредитного договору. Нарахування відсотків з 16.06.2021 по 05.07.2021 та з 13.07.2021 по 21.08.2021 здійснено у зв`язку із пролонгацією строку кредитування на стандартних (базових) умовах в межах максимально можливого строку пролонгації 60 днів, що узгоджується з п. 2.3.1.2. кредитного договору. Оскільки пролонгація за кредитним договором на стандартних (базових) умовах не може перевищувати 60 днів, відповідно, нарахування відсотків також не може продовжуватися більше, ніж на 60 днів. Тобто, після передачі прав вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» всі подальші нарахування процентів, які проводив ТОВ «Вердикт Капітал» є незаконними та такими, що суперечать істотним умовам Договору, який сторони узгодили та уклали між собою. Суд зауважує, що матеріали справи не містять детальної виписки яким чином та на яких підставах ТОВ «Вердикт Капітал» здійснювало подальше нарахування суми процентів за користування кредитом в розмірі 33250,00 грн. Відтак, задоволенню підлягає вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами в сумі 29597,50 грн, що нараховувалась за період з 01.06.2021 по 21.08.2021. Щодо вимоги про стягнення комісії за кредитним договором. Відповідно до п.1.5.1. договору комісія за надання кредиту 1000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Між тим, оскільки товариством не було зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які була встановлена комісія за видачу кредиту, відповідна умова кредиту є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Отже, вказані витрати у сумі 1000,00 грн стягненню з [PERSON] на користь позивача не підлягають. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлялась у позовній заяві вимога про відшкодування понесених ним судових витрат, які складаються в тому числі із витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави(ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні цього питання суд враховує, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором для не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. Судовий розгляд справи здійснений без участі представника позивача, що не потребувало витрат часу адвоката для участі у судових засіданнях. Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, щодо зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 4000,00 грн. Щодо розподілу судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Рішенням суду стягнуто на корить позивача 39097,50 грн (9500,00 грн + 29597,50 грн), що становить 53,30 % від ціни позову, а тому з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1291,14 грн (2422,40 грн х 53,30 %).

Outcome: partial