Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

У липні 2025 року представник позивача адвокат Селезньов Максим Васильович, представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що 21 травня 2022 року сторони у справі зареєстрували шлюб. Від шлюбу спільних дітей вони не мають. Подружнє життя сторін припинено, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивача. Потреба в наданні строку на примирення відсутня. Представник позивача просив розірвати шлюб.\~ Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08 липня 2025 року цивільну справу передано за підсудністю до Носівського районного суду Чернігівської області. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судовий розгляд справи по суті на 30 вересня 2025 року. Ухвалою суду від 30 вересня 2025 року відкладено розгляд справи до 27 листопада 2025 року для повторного виклику в судове засідання відповідача. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, у позовній заяві представник позивача просив розглянути справу без участі позивача. У судове засідання відповідач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, 02 жовтня 2025 року подала до суду, у якій указала, що вона позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення, просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ураховуючи ст. 223 ЦПК України, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу та постановити рішення за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до\~ ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові, поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За правилом частини 2 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України\~ охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, [INFO] [PERSON] , [INFO] , який є громадянином Федеративної Республіки Ніґерія, та [PERSON] , [INFO] , яка народилась у с. Калинівка Носівського району Чернігівської області, Україна, громадянка України, зареєстрували шлюб, місце державної реєстрації шлюбу: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 655\~\~\~ від\~\~\~ 21\~\~\~ травня\~\~\~ 2022 року,\~ що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 3). Судом встановлено, що від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 56 Закону України «Про міжнародне приватне право» форма та порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається правом України. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з п. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців. У ст. 18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено права у шлюбних і сімейних відносинах, зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Отже, якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. У рекомендаціях Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, Верховний Суд України зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на території України, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України. На час розгляду даної справи судом це норми ст. ст. 27, 28 ЦПК України. Судом установлено, що позивач [PERSON] має посвідку на тимчасове місце проживання в Україні № [NUMBER] , видану 22 квітня 2021 року, орган, що видав 1203 (а. с. 3). Відповідач [PERSON] є громадянкою України, на час розірвання шлюбу вона постійно зареєстрована та проживає на території України за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю № 1547983 від 08 липня 2025 року (а. с. 16). Отже,\~ розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до\~ ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що\~ шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено,\~ що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні\~ уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу,\~ враховувати наявність малолітньої дитини,\~ дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя,\~ забезпечувати участь у судовому засіданні,\~ як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони не виявили бажання примиритися, позивач скористався правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, у позовній заяві його представник наполягав на розірванні шлюбу, відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Судом також установлено, що подружнє життя сторін не склалося. Подружжя спільних дітей не має, подружні стосунки фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Жодна зі сторін не клопотала перед судом про надання строку на примирення, тому строк на примирення сторонам у справі про розірвання шлюбу не надавався. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, суд уважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права позивача та відповідача, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 968,96 грн, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «ПриватБанк» № 45 від 04 липня 2025 року (а. с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, витрати по сплаті судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved