Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №3635-003/07Ф від 02.08.2007 року у розмірі 48 395,10 доларів США, а також сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02 серпня 2007 року між [PERSON] та АТ «Правекс-Банк» було укладено Кредитний договір №3635-003/07Ф, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 000,00 доларів США, строком до 02 серпня 2017 року, зі сплатою 13,99% річних. В якості забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором №3635-003/07Ф від 02.08.2007 року, між банком та [PERSON] було укладено Договір поруки №3635-003/07Ф від 02.08.2007 року, за умовами якого поручитель зобов`язалась нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором №3635-003/07Ф від 02.08.2007 року. За період користування кредитними коштами позичальником були здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте [PERSON] обов`язки відповідно до умов Кредитного договору належним чином не виконував, у результаті чого станом на 11 січня 2021 року наявна заборгованість по сплаті основної суми кредиту у розмірі 18 664,00 доларів США та заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 27 437,88 доларів США. Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем [PERSON] зобов`язань відповідно до умов Кредитного договору, позивачем на суму заборгованості за кредитом у розмірі 18 664,00 доларів США було нараховано 3% річних за період із 11 січня 2018 року по 11 січня 2021 року, які складають 1 681,29 доларів США та пеню за подвійною обліковою ставкою НБУ за період з 11 січня 2020 року по 29 лютий 2020 року, яка складає 611,93 долари США. Заочним рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.02.2023 року позовні вимоги АТ «Правекс-Банк» задоволено та ухвалено стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Правекс-Банк» суму заборгованості за Кредитним договором №3635-003/07Ф від 02.08.2007 року у розмірі 48 395,10 доларів США, яка складається з: 18 664,00 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 27 437,88 доларів США - сума заборгованості за відсотками; 1 681,29 доларів США - 3% річних; 611,93 доларів США - пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Правекс-Банк» судовий збір, з кожного окремо по 10 168 грн. 68 коп. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2023 року зазначене вище заочне рішення суду від 21.02.2023 року було скасоване, а справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.11.2025 року закрито провадження у справі за позовом АТ «Правекс-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за Кредитним договором №3635-003/07Ф від 02.08.2007 року відносно відповідача [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи міститься надана ним заява про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача Касьян М.С., який діє в інтересах [PERSON] , у судове засідання також надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Разом з тим, від представника до суду надійшли додаткові пояснення у справі з яких убачається, що дійсно [PERSON] 02 серпня 2007 року уклала Договір поруки №3635-003/07Ф та зобов`язалась нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором №3635-003/07Ф від 02.08.2007 року. Проте, [INFO] [PERSON] помер та у відповідача [PERSON] припинилась порука щодо повернення боргу, оскільки немає правонаступника позичальника, який прийняв спадщину та [PERSON] не надавала своєї згоди відповідати за зобов`язання такого правонаступника. Разом з тим, позивач не має покладати на [PERSON] зобов`язання про солідарну відповідальність з боржником, адже строк дії Договору поруки сплинув 02 серпня 2020 року та просить застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, 02 серпня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ТОВ «Правекс-Банк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №3635-003/07Ф, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 20 000,00 доларів США на споживчі цілі (п. 1.1 договору). Кредит надано строком з 02 серпня 2007 року до 02 серпня 2017 року зі сплатою 13,99% річних (п. 1.2 договору). Кредит підлягає поверненню відповідно до Графіку погашення заборгованості, якій міститься у п. 4.1 Кредитного договору (т.1 а.с.10-19,20-21,42-48). 02 cерпня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ТОВ «Правекс-Банк», та [PERSON] було укладено Договір поруки №3635-003/07Ф, відповідно до якого остання, у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язалась нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання в повному обсязі зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором №3635-003/07Ф від 02.08.2007 року. Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 02 серпня 2020 року (т.1 а.с.22-23). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Зі змісту ч. 1 ст. 530 ЦК України слідує, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків. Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Задля належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст. 553 та ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Судом установлено та не заперечується сторонами, що 02 серпня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №3635-003/07Ф та у той же день 02 серпня 2007 року між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки №3635-003/07Ф, відповідно до якого остання, у порядку та на умовах, передбачених цим Договором, зобов`язалась нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання в повному обсязі зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором №3635-003/07Ф від 02.08.2007 року. Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 02 серпня 2020 року. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, убачається, що відповідач [PERSON] у порушення умов Кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 11 січня 2021 року утворилась заборгованість по кредиту у розмірі 18 664,00 доларів США та заборгованість за відсотками у розмірі 27 437,88 доларів США (т.1 а.с.30-35). Між тим, з розрахунку убачається, що останній платіж у якості погашення заборгованості [PERSON] було здійснено 02 серпня 2012 року. Згідно наданих розрахунків, банком на суму заборгованості за тілом кредиту, за період з 11 січня 2018 року по 11 січня 2021 року проведено нарахування 3% річних у розмірі 1 681,29 доларів США, а також пеню за подвійною відсотковою ставкою НБУ за період з 11 січня 2020 року по 29 лютий 2020 року у розмірі 611,93 доларів США (т.1 а.с.36,37). Однак, суд зазначає, що позичальник [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с.125). У ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. При цьому спільну підставу для припинення поруки та застави (іпотеки) законодавець визначив у ч. 1 ст. 523 ЦК України, відповідно до якої порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Заміна боржника може відбуватися з різних підстав, у тому числі із незалежних від нього, зокрема, у результаті його смерті. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (ст. 1282 ЦК України). За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи, її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна. Зобов`язання за договором поруки нерозривно пов`язані з особою боржника, тому у разі смерті цього боржника, кредитор, який хоче задовольнити свої вимоги, повинен отримати від поручителів померлого відповідну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем). У разі отримання такої згоди правовідносини поруки за своїм змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. У разі ж недосягнення згоди і неотримання кредитором згоди поручителя забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), порука визнається припиненою. Вказані висновки аналогічні з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 року в справі №570/3891/14 (провадження №14-44цс22). Так, позичальник [PERSON] помер [INFO] , тобто до звернення позивача до суду з даним позовом, однак позивачем були пред`явлені позовні вимоги саме до [PERSON] , а також до [PERSON] як поручителя. При цьому вимоги до будь-яких осіб, які були б чи є спадкоємцями [PERSON] до суду не пред`явлено. Разом з тим, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів згоди поручителя [PERSON] відповідати за нового боржника за вказаним Кредитним договором. При цьому, умови договору поруки, укладеного між позивачем та відповідачем, теж не містять положень про згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Окрім того, судом установлено, що позичальник [PERSON] останній раз сплатив заборгованість за Кредитним договором №3635-003/07Ф від 02.08.2007 року 02 серпня 2012 року, проте у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач звертався до поручителя [PERSON] із претензією, що боржником [PERSON] неналежним чином виконується зобов`язання за Кредитним договором, а саме не сплачується сума щомісячного мінімального необхідного платежу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2023 року у справі №2-1268/11 зазначено, що припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, чи встановлено договором або законом строк її дії, його сплив припиняє відповідне право кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст. 251, 252 ЦК України). Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, судом установлено, що до суду з позовом банк звернувся до [PERSON] як до поручителя, 21 травня 2021 року, тобто після того, як порука припинилася, що є підставою для відмови в позові до поручителя, оскільки право кредитора на пред`явлення вимоги до поручителя припинилося. Відтак, зважаючи на вищевикладене, суд уважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Заяву представника відповідача про застосування до спірних правовідносин строки позовної давності суд залишає без розгляду, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України враховуючи, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed