Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

04 листопада 2025 року представник позивача позивач [PERSON] адвокат Ніколаєва Г.Г. звернулася до Шевченківського районного суду міста Полтави з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказала, що 27 червня 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. Від цього шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З червня 2025 року сторони разом не проживають, не виконують сімейні та подружні обов`язки, спільного господарства не ведуть. Спільна донька сторін [PERSON] зареєстрована разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідними витягами з реєстру територіальної громади. Відповідач по справі працездатний, інший дітей не має. Представником позивача зазначається, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зазначила, що сплата відповідачем аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) є обґрунтованою та необхідною для забезпечення належного рівня життя дитини. Відповідач у справі [PERSON] є працездатним, не має інших утриманців, може нести такий фінансовий обов`язок. У зв`язку з цим, вважають позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 07.11.2025 року відкрито провадження по справі, ухвалено проводити розгляд справи в прядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] адвокат Ніколаєва Г.Г. в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги позивач та представник позивача підтримують, прохають їх задовольнити. Розгляд справи прохала проводити без участі позивача та її представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено,\~що відповідач [PERSON] \~та позивач\~ [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2020 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Від шлюбу сторони мають доньку\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Відповідно до зазначеного свідоцтва про народження, позивач [PERSON] зазначена матір`ю дитини, відповідач [PERSON] зазначений \~батьком дитини. Відповідно до частин 2, 3\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР№ 789-XIIвід 27.02.1991 р. та яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно положень вказаної Конвенції кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держава забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно із частинами 1, 2\~статті 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до\~статті 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною 3\~статті 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами\~статті 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2статті183\~Сімейного Кодексу\~України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (частина 5 цієї статті). Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частиною 1\~статті 191 Сімейного Кодексу України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд зауважує, що згідно з приписами чинного законодавства, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 4\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На підставі п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved