Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва із зазначеною заявою, в якій просила: - встановити факт, що має юридичне значення, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серія КВ №000243, виданий ( від 27 жовтня 1994.; Кіровська сільська Рада народних депутатів, Бориспільського району Київської області) на імя [PERSON] , належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2025 року відкрито окреме провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Заявник подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність та просила задовільнити з підстав викладених в заяві. Представник заінтересованої особи Кучаківська сільська рада Бориспільського району Київської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що заявниці належить Державний акт на право приватної власності на землю ( від 27 жовтня 1994.; Кіровська сільська Рада народних депутатів, Бориспільського району Київської області) записано призвище [PERSON] . У паспорті громадянина України ([NUMBER] від 19 вересня 2015 р) українською маовою записано [PERSON] ; на другій стороні паспорта російською мовою записано [PERSON] , помилка в написані призвища допущена співробітниками даних установ. Факт належності заявнику Державного акту на право власності на земельну ділянку підтверджується ЕКСПЕРТНИМ ВИСНОВКОМ (Інститут Української мови). Отримати новий Державний акт з виправленим призвищем неможливо, оскільки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права та їх обтяження на земельні ділянки реєструються у Державному реєстрі прав (ч. 1 ст. 5 Закону). Підтвердження прав власності на земельну ділянку буде витяг із Державного реєстру прав на нерухоме майно, іншого порядку реєстрації прав власності на земельну ділянку ( в тому числі видачу Державних актів) чинне законодавство не передбачає. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справу про встановлення факту, що має юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Пунктом 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.95 при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. З урахуванням наданих заявником доказів, оскільки неправильне написання прізвища заявника, у правовстановлюючому документі, створює перешкоди у розпорядженні своєю земельною ділянкою, заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved