Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог 08.11.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір № 3807394, на підставі якого відповідачці шляхом перерахування на її картковий рахунок видані кредитні кошти у розмірі 6\~000,00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом становлять 2250,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до Розділу 2 Договору, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. Договір передбачає, що Позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Сторонами кредитного договору узгоджено, що Позичальник відповідає перед Кредитодавцем за зобов`язаннями, що випливають з цього договору, всіма коштами та майном, що йому належать на праві власності (у т.ч. часткової та сумісної), на які відповідно до законодавства може бути звернено стягнення. У разі прострочення Позичальником виконання зобов`язань зі сплати заборгованості, Кредитодавець має право, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, якщо такі складались), нарахувати проценти за стандартною ставкою, визначеною цим договором, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно з п. 6.4. Договору, укладення Кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Відповідно до п. 6.5. Договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Усі платежі за Договором повинні здійснюватися Позичальником шляхом переказу коштів Товариству у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим Договором. Звертає увагу суду, що укладаючи Договір, Позичальник підтвердив, що вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення Заяви, є повною, актуальною та достовірною. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України. 26.07.2024 було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3807394. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3807394. Відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого за Договором №3807394 від 08.11.2021 утворилась заборгованість, яка станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 19357,70 грн та складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 5750,00 грн; заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 12467,70 грн та заборгованості за комісіями 1140,00 грн. З метою захисту своїх майнових прав позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути заборгованості за кредитним договором у розмірі 19357,70 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 9000,00 грн. Відзив на позов Сторона відповідача частково визнає позовні вимоги, а саме: просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за договором №3807394 від 08.11.2021 у розмірі 9140,00 грн, з яких: 5750,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2250,00 грн сума заборгованості за відсотками; 1140,00 грн сума заборгованості за комісіями; витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, в інших позовних вимогах відмовити. В обґрунтування щодо зменшення розміру заборгованості за відсотками зазначив, щ 08.11.2021 року між ТОВ "МІЛОАН» та [PERSON] дійсно був укладений договір в електронній формі, на підставі якого [PERSON] отримала від первісного кредитора грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн. Умовами договору передбачено, що строк позики становить 15 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,5 % в день (базова процентна ставка/фіксована), що складає 150 грн на день, тобто загальна сума відсотків має складати 150 грн х 15 днів = 2250 грн. Водночас відповідачці не зрозуміло з яких підстав та за якою процентною ставкою здійснено нарахування вищезазначеної суми. У наданих розрахунках ТОВ «МІЛОН» вказані різні суми нарахування відсотків, це 150,00 грн; 300,00 грн та 57,00 грн. Для отримання кредиту складається заява, яка не містить вичерпної інформації про умови кредиту, у випадку несвоєчасного погашення боргу. Саме ознайомлення відповідачки з анкетою-заявою передбачає, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, та надає згоду із тим, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування основними умовами кредитування, розташованими у рекламному буклеті складають між нею і банком Договір про надання банківських послуг, який зобов`язується виконувати. Згідно з наданої копії анкети-заяви відповідачка погодилась отримувати банківські послуги, при цьому в ній відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначено усі розміри процентних ставок, умов їх застосування, штрафу, пені та комісії у заяві не визначені. Також відповідачці не надано до ознайомлення паспорт споживчого кредиту, тому вона вважає, що надання кредиту здійснено з порушенням умов його надання. Сам договір та всі додатки не містять її підпису. На підтвердження заявлених вимог щодо стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом за вищевказаним кредитним договором позивач не надав до суду паспорт споживчого кредиту, який повинен бути підписаний відповідачем простим електронним підписом шляхом підтвердження з номеру телефону. На даний час відповідач, не може вчасно та в повному обсязі сплачувати платежі передбачені умовами Договору так як несе службу у лавах ЗСУ. У зв`язку з об`єктивними обставинами відповідачка опинилась в скрутному фінансовому становищі, яке спричинило негативний вплив на здатність забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання своїх зобов`язань за споживчим кредитом. При цьому представник відповідачки зазначив, що [PERSON] не має наміру ухилитися від сплати отриманої суми кредиту. Згідно роз`яснень Конституційного суду України, наданих у Рішенні Конституційного суду України 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 № 7-рп/2013 правовідносини про надання споживчого кредиту є договірними, до яких мають бути застосовані, зокрема, як загальні положення Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) про зобов`язання та договір, так і приписи його ч. 2 ст. 627 ЦК України щодо необхідності врахування вимоги законодавства про захист прав споживачів. Щодо стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу у сумі 9000,00 грн, сторона відповідача не погоджується та вважає витрати, які підлягають стягненню з відповідачки становлять 3000,00 грн. Посилання позивача на п. 7 ст. 135 ЦПК України є безпідставними, оскільки у пункті 7 йде мова про витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Крім того стаття 135 ЦПК України стосується витрати, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. Позивач посилається на договір № 02-07/2024 від 02.07.2024 двох юридичних осіб щодо надання правової допомоги, а не на договір з адвокатом. Відповідно до ст. 135 ЦПК України. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У Постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено , що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про не співмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. В договорі про надання юридичної допомоги та в акті № 11 вказана послуга усна консультація - 2 години по вартості 1500 грн за годину, загальна вартість 3000 грн. Сторона відповідача вважає дану послугу не обґрунтованою та такою, що не відповідає критерію необхідністю. Оскільки консультувати керівництво ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТЕР» по порядок примусового стягнення коштів по кредитним договорам зайва послуга, оскільки позивач обізнаний у цьому та професійним у фінансових послугах. Тому і уклав 26.07.2024 договір факторингу № 26-07/2024 з ТОВ «МІЛОАН», згідно з яким до позивача перейшло право вимоги по кредитним договорам до позичальників, у тому числі і за договором № 3807394, за яким відповідачка отримала 6000 грн. Відповідно до назви позивача та виписки з ЄДРПОУ наданої до позову, види економічної діяльності позивача: 64.99 надання інших фінансових послуг, 64.19 - інші види грошового посередництва. У позові є посилання на оплату ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» коштів 9000 грн. та вказується на платіжну інструкцію від 26.07.2024, але згідно з копією платіжної інструкції від 26.07.2024 про перерахування суми 3310395,81 грн ТОВ «МІЛОН», а не адвокатам за правничу допомогу. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Необхідно відмітити, що Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надало таблицю з вартістю видів послуг які надаються, де зазначено фіксована ціна роботи по підготовці (складання) позову: фіксована ціна -3000 грн. погодинна 1500 грн. Відповідно до витягу з Акту про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 витрачено 2 години для складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Тобто 2 х 1500 =3000 грн вартість послуг за складання позовної заяви, а не 6000 грн., як вказано у витязі з Акту № 11. Якщо є фактично надані послуги адвоката зі складання позовної заяви, суд може визнати необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень. Решта частина витрат на правову допомогу позивача у даній справі на користь адвоката в сумі 6000 грн. є необґрунтованою, отже - не підлягає відшкодуванню. Рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00 Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, як зазначалось вище в матеріалах справи відсутні відомості про фактичні витрати на правничу допомогу адвокатом. Відповідь на відзив У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у договорі). Позивач ще раз наголосив на положення Розділу 2 Договору про надання споживчого кредиту. Зазначив, що договір підписаний простим електронним підписом, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Щодо твердження представника відповідачки стосовно військової служби відповідачки, зазначає, що на підтвердження своїх доводів щодо наявності статусу військовослужбовця сторона відповідача належних доказів не надала. Надана довідка про перебування [PERSON] на військовій службі не відповідає вимогам Інструкції з діловодства у Збройних Силах України від 31.01.2024 № 40. Крім того, акцентує увагу суду, що договірні відносини між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським Об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» за Договором є виключно цивільно-правовими правовідносинами між сторонами цього договору і не впливають на жодні права Відповідача у справі. Вони мають на меті лише обумовлені угодою обов`язки та відповідні дії сторін даного договору, що не суперечать правовим нормам та не зачіпають інтереси третіх осіб. Відтак, будь-які посилання на цей договір з метою доведення порушень прав Відповідача є необґрунтованими. Також, висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, наголошує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням стороною надавачем послуг та клієнтом, а Відповідач не вправі втручатися в ці правовідносини. А тому, в разі неврахування умов договору про надання правової допомоги, щодо порядку обчислення гонорару та черговості виконання зобов`язань за цим договором, може бути розцінене як недотримання принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України Позивачем було надано відповідні документи разом з позовною заявою на дотримання вимоги ч. 9 ст. 175 ЦПК України, а саме: Договір про надання правової допомоги від 02.07.2024 № 02- 07/2024; Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» від 01.11.2023 № 01-11/2023; Заявка на надання юридичної допомоги від 01.05.2025 № 705; Витяг з Акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025, тощо. З врахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанов Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц, від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16, заявлена до стягнення сума витрат Позивача є співмірною зі складністю даної справою, зворотного Відповідачем не доведено. Звертає особливу увагу, що спір виник внаслідок протиправної поведінки Відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору. Отже, стягнення витрат на правничу допомогу з Позивача не можна вважати розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. Процесуальні дії та рух справи ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 03.07.2025 звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою про стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 08.11.2021 № 3807394 у розмір 19357,70 грн, а також про стягнення судових витрат зі сплати судового збору розмірі 2422,40 грн та на правову допомогу - 9000,00 грн. У позовній заяві також позивач зазначив про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А. Ухвалою судді від 06.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін. Відповідачу визначено\~п`ятнадцятиденний\~строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено за місцем реєстрації відповідачки. Згідно з інформацією Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, [PERSON] отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі 18.08.2025. Ухвалою судді від 06.08.2025 задоволено клопотання позивача: з АТ «Універсал Банк» витребувана інформація та докази. 21.08.2025 від АТ «Універсал Банк» надійшла відповідь щодо невідповідності РНОКПП особі, стосовно якої витребовується інформація. Ухвалою суду виправлено описку в ухвалі суду від 06.08.2025 про витребування доказів та скеровано до АТ «Універсал банк» для виконання. У період з 07.08.2025 по 05.09.2025 головуюча у справі суддя перебувала у щорічній відпустці. 02.09.2025 від представника відповідачки адвоката Неголюка С.Б. надійшла заява про надання доступу до матеріалів електронної справи та надання можливості ознайомитись з матеріалами справи. 25.09.2025 через систему «Електронний суд» представником відповідачки поданий відзив на позовну заяву. Судом прийняті аргументи сторони відповідача щодо наявності підстав для визнання поважними причини пропуску 15-денного троку для подання відзиву на позов, відзив прийнятий судом та долучений до матеріалів справи. 01.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 24.11.2025 від АТ «Універсал Банк» надійшли витребувані інформація та докази. 27.11.2025 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про витребування з АТ «Універсал Банк» доказів. Ухвалою суду у справі (в іншому провадженні) відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобуне здійснювалось. Встановлені фактичні обставини \~ \~ \~ \~ Суд установив, що 08.11.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 3807394, на підставі якого відповідачці шляхом перерахування на її картковий рахунок видані кредитні кошти у розмірі 6\~000,00 грн. Умовами договору передбачено, що строк позики становить 15 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,5 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Термін повернення кредиту 23.11.2021. Згідно з п. 1.3 Договору,кредит надається строком на 15 днів з 08.11.2021 (строк кредитування). Відповідно до\~пункту 2.3\~Договору,\~строк кредитування,\~визначений у\~п.\~1.3\~Договору,\~продовжується за\~умови,\~якщо позичальник\~продовжує користуватися\~кредитними коштамипісля завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. 26.07.2024 було укладено договір № 26-07/2024 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3807394. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3807394. Факт укладання кредитного договору, отримання відповідачкою грошових коштів у розмірі 6000,00 грн, переходу права вимоги до позивача, неповернення у повному обсязі кредитних коштів за тілом кредиту сторонами не оспорюється та визнається стороною відповідача, суд не надає оцінку вказаним обставинам. Крім того судом встановлено, що згідно з Довідкою 8 Центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в Інформаційно-телекомунікаційних системах Збройних Сил України, сержант [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом в 8 центрі захисту інформації та кібернетичної безпеки в Інформаційно-телекомунікаційних системах. Вказана довідка підписана начальником 8 Центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в Інформаційно-телекомунікаційних системах та вил дана «за місцем вимоги». Мотиви суду Ураховуючи, що стороною відповідача визнається факт укладання договору про надання споживчого кредиту від 08.11.2021, отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі 6000,00 грн, їх неповернення, та не осопрюється факт переходу права вимоги за цим договором до позивача, сторонами суд не надає оцінку вказаним обставинам. Відповідачка заперечує проти задоволення позовних вимог лише в частині стягнення заборгованості за процентами саме у розмірі 12467,70 грн, та, ураховуючи обставини укладання нею кредитного договору: відсутності у неї всієї інформації про зобов`язання щодо сплати відповідного розміру процентів, який змінювався упродовж користування нею кредитними коштами, вважає, що стягненню з неї підлягає заборгованість за процентами у розмірі 2250 грн, виходячи з такого розрахунку: строк позики становить 15 днів зі сплатою процентів у розмірі 2,5 % в день, що складає 150 грн на день, тобто 150 грн х 15 днів = 2250,00грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши доводи та аргументи представників сторін, суд дійшов таких висновків. До спірних правовідносин застосовуються норми ЦК України, Законів України «Про електронну комерцію», «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування». Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). Термін «паспорт споживчого кредиту» вживається у Законі України «Про споживче кредитування» лише в розділі II «Інформаційне забезпечення договору про споживчий кредит та дії, що передують його укладенню» та у Додатку 1 зі стандартизованою формою такого паспорта. Приписи про умови договору про споживчий кредит, його форму, порядок укладення та розірвання визначені у розділі ІІІ «Договір про споживчий кредит» цього Закону. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»). Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», чинного на момент виникнення спірних правовідносин). З огляду на ці норми закону паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон України «Про споживче кредитування» включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13). У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 583/3343/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 у спорах між фізичною особою та банком, суди виходили з того, що матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту, тобто інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Вказаний документ не підписано позичальником, при цьому вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування. Тобто суди виходили з того, що паспорт споживчого кредиту є пропозицією укласти кредитний договір, коли особа, ознайомившись із паспортом споживчого кредиту, власним підписом підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданою виходячи із обраних ним умов кредитування. Необхідно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20. Суд погоджується з аргументами сторони відповідача про те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з зазначеними Умовами відповідач ознайомився і погодився з ними та розумів підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Паспорт споживчого кредиту до матеріалів справи не долучений. Докази про те, що відповідачка мала змогу ознайомитись з усіма умовами нарахування відсотків в матеріалах справи відсутні. З урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові по справі № 342/180/17 від 03.07.2019 суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання фінансових кредитів, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим ТОВ «МІЛОАН» з часу виникнення спірних правовідносин (08.11.2021) до моменту укладення договору факторингу № 26-07/2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТРИНГ ПАРТНЕРС» (26.07.2024) це архівні типові договори та правила надання кредиту -13.07.2021, 17.12.2021, 04.02.2022. В самих типових договорах проставлені прочерки по сума та відсоткам та інше. Тобто первинний кредитор (ТОВ «МІЛОАН») міг вписати кредитному договорі данні які найбільш сприятливі для нього. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами ніж ти що вказані, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Позивачем докази не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Ураховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду у згаданому рішенні по справі № 342/180/17, суд вважає, що навіть Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Водночас, суд, дослідивши розрахунок заборгованості за відсотками, здійснений первісним кредитором з урахуванням умов Договору про споживче кредитування щодо умов, за яких строк кредитування продовжується, вважає, що стягненню з відповідачки підлягають стягненню відсотки за користування кредиту упродовж перших 45 днів за ставкою 2,5% в день (по 150 грн) у розмірі 6750 грн (45х150 грн), з 24.12.2021 по 06.02.2022 1733,7 грн (згідно з розрахунком первісного кредитора за вказаний період). Суд враховує норми ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Сталою практикою Верховного Суду підтверджено, що пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою, дія якої поширюється на всіх військовослужбовців в розумінні п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» без виключення (Постанова Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 522/12270/15-ц; Постанова Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №175/377/16-ц; Постанова Верховного Суду від 25.09.2019 у справі №521/9626/15- ц; ), у тому числі на військовослужбовців за контрактом (Постанова Верховного Суду від 14.05.2021 у справі №502/1438/18), офіцерів запасу (Постанова Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №642/548/21), тощо. Згідно з Довідкою 8 Центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в Інформаційно-телекомунікаційних системах Збройних Сил України (Форма 5), сержант [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом в 8 центрі захисту інформації та кібернетичної безпеки в Інформаційно-телекомунікаційних системах. Вказана довідка підписана начальником 8 Центру захисту інформації та кібернетичної безпеки в Інформаційно-телекомунікаційних системах та вил дана «за місцем вимоги». Згідно п. 2.8.4.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України №40 від 31.01.2024 військовослужбовцям і працівникам Збройних Сил України та членам їх сімей для підтвердження факту перебування на військовій службі (роботі) можуть видаватися довідки за формами 5, 6 (додатки 21, 22) для подання за місцем вимоги. Фактично Форма 5 це документ про те, що конкретна людина проходить військову службу у конкретному підрозділі. Згідно з додатком 21 до цієї Інструкції, довідка підписується командиром (керівником) військової частини (установи). Надаючи оцінку вказаної довідки вимогам Інструкції з діловодства у Збройних Силах України №40 від 31.01.2024, суд дійшов висновку про її відповідність п. 2.8.4.3, оскільки вона містить військове звання, прізвище, ім`я та по-батькові, назва військової частини або підрозділу, в якому військовослужбовець перебуває на службі (з приналежністю до військового формування Національна гвардія України, різні роди військ Збройних Сил України тощо), установа, для якої виписується довідка: банк, навчальний заклад, Центр надання адміністративних послуг або просто "за запитом"/"за потребою". Вказана довідка підписана начальником підрозділу відповідної установи (тобто керівником) та скріплена печаткою даної установи. Суд оцінивши наданий доказ дійшов висновків про його належність, та відхиляє заперечення сторони позивача з цього питання. Отже відповідачці не можуть нараховуватись відсотки за користування кредитом а нараховані не підлягають стягненню. Водночас, згідно з позицію [PERSON] , вона визнає стягнення з неї заборгованості за відсотками у розмірі 2250,00 грн. З огляду на викладене, суд виснував про задоволення позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 2250,00 грн, які підлягають стягненню з відповідачки. Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення зі [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 9140,00 грн, з яких: 5750,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2250,00 грн сума заборгованості за відсотками; 1140,00 грн сума заборгованості за комісіями. Щодо витрат\~на правничу\~допомогу Позивачем на підтвердження понесених витрат надані Договір про надання правової допомоги від 02.07.2024 № 02- 07/2024; Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» від 01.11.2023 № 01-11/2023; Заявка на надання юридичної допомоги від 01.05.2025 № 705; Витяг з Акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025. Відповідно до витягу з Акту про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 витрачено 2 години для складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Згідно з Прайс-листом ціна за складання позовної заяви складає 3000,00 грн, отже розрахунок за складання позовної заяви зазначений позивачем на підставі та в межах наданих доказів у розмірі 6000,00 грн (із розрахунку витраченого часу 2 години). Сторона відповідача заперечує проти включення у суму витрат на правничу допомогу вартість надання усної консультації, посилаючись на ту обставину, що консультувати керівництво ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТЕР» по порядок примусового стягнення коштів по кредитним договорам зайва послуга, оскільки позивач обізнаний у цьому та професійним у фінансових послугах, тому і уклав 26.07.2024 договір факторингу № 26-07/2024 з ТОВ «МІЛОАН». Суд надаючи оцінку співмірності та розумності заявленого розміру витрат на правничу допомогу, враховує позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, відповідно до якої обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц, від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16. Оцінивши надані представниками сторін аргументи, суд вважає, що відповідачем доведені належними та достатніми доказами розмір понесених витрат на правничу допомогу. Посилання представника відповідача на договір факторингу та те, що позивач має досвід у стягненні заборгованості в судовому порядку, є лише припущенням та не ґрунтується на доказах. Доказів того, що у штатному розписі наявні юристи або відповідний юридичний відділ або інші обставини, за яких укладання договору про надання правової допомоги є зайвим не надано. Отже заявлений розмір витрат на правничу допомогу є обґрунтованим та доведеним стороною позивача. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог на 47,2% (9140х10/19357,7), на відповідачку покладаються судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1143,40 грн (2422,40х47,2%), та витрати з правничої допомоги у розмірі 4\~248 грн (9000х47,2%). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial