Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

До Новомиргородського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНТУРА» про усунення\~перешкод у\~користуванні земельною\~ділянкою шляхом\~повернення земельної\~ділянки,\~в якій\~просить:усунути перешкоди [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою площею 4,7567 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області (кадастровий номер 3523883600:02:000:0552), шляхом повернення вказаної земельної ділянки від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вентура» (код ЄДРПОУ 32155508). Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що йому належить на праві власності земельна ділянка площею 4,7567 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області (кадастровий номер 3523883600:02:000:0552). Право власності на вищевказану земельну ділянку він набув у порядку спадкування після смерті [PERSON] . Підставою виникнення у нього права власності на дану земельну ділянку є державний акт на право приватної власності на землю, серія та номер: РІ № 341869, виданий 07.06.2002 Новомиргородською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯК 455988, виданий 05.11.2012 Новомиргородською райдержадміністрацією, свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: ВРЕ965727, видане 25.02.2011 державним нотаріусом Новомиргородської районної державної нотаріальної контори. Земельна ділянка перебувала в оренді ТОВ «ВЕНТУРА» на підставі договору № 21К оренди землі від 01.01.2007 строком на 10 років, укладеним між відповідачем та [PERSON] . Таким чином, договір № 21К оренди землі від 01.01.2007, укладений між відповідачем та [PERSON] , діяв до 19.10.2017 року. Позивачу стало відомо з отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що договір № 21К оренди землі від 01.01.2007 укладений між відповідачем та [PERSON] , продовжений на строк 25 років, починаючи з дати державної реєстрації відповідно до додаткової угоди про зміну і доповнення до договору про оренду земельної ділянки. Представник позивача неодноразово звертався до ТОВ «ВЕНТУРА», з проханням надати копію додаткової угоди до договору № 21К оренди землі від 01.01.2007, на підставі якої земельна ділянка площею 4.7567 га, кадастровий номер 352388600:02:000:0552, власником якої є [PERSON] , перебуває в оренді у ТОВ «ВЕНТУРА». Окрім цього, позивач також просив у відповідача надати і оригінал вищезазначеної Додаткової угоди. Однак, жодної відповіді від ТОВ «ВЕНТУРА» так і не надійшло. Позивач вважає, що вищезазначена Додаткова угода не була укладеною, тому звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення, а тому просить задовольнити позов. 24.09.2024 року до суду від представника відповідача ТОВ «ВЕНТУРА» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що заперечує проти позову та в обґрунтування своєї позиції зауважив, що додаткова угода була підписана [PERSON] , доказів, які заперечують цей факт сторона позивача не надала. Просив суд відмовити у задоволенні позову. 08.10.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в яких остання вказала, що не погоджується з позицією та доводами відповідача, та зазначає, що пояснення, міркування та аргументи ТОВ «ВЕНТУРА» є надуманими, безпідставними і необґрунтованими, а відтак не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на нормах закону та не відповідають дійсності, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представниквідповідача ТОВ «ВЕНТУРА» в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників та безпосередньо дослідивши докази в справі, ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов за такими обставинами. Згідно ст. 2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розрядження землею. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1 та 2 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 1 ст.4 ЗУ «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності\~яких перебувають\~земельні ділянки, або уповноважені ними особи. За положенням ст.13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Таким чином, лише власник земельної ділянки або уповноважена ним на те особа може виступати орендодавцем за договором. У відповідності\~до положень\~частини \~першої статті\~407\~ЦК України\~право користування\~чужою земельною\~ділянкою встановлюється\~договором між\~власником земельної\~ділянки і\~фізичною особою,\~юридичною особою. Частиною першою\~статті 202 ЦК України\~встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1\~ст.626 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка № [NUMBER] площею 4,76 га, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та що розташована на території Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3523883600:02:000:0552, [PERSON] набув у порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис № 17 від 18 листопада 2008 року вчинений виконкомом Коробчинської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Підставою виникнення у [PERSON] права власності на вищевказану Земельну ділянку є державний акт на право приватної власності на землю, серія та номер: РІ № 341869, виданий 07.06.2002 Новомиргородською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, серія ЯК 455988, виданий 05.11.2012 Новомиргородською райдержадміністрацією, свідоцтво про право на спадщину, серія ВРЕ 965727, видане 25.02.2011 державним нотаріусом Новомиргородської районної державної нотаріальної контори. Земельна ділянка перебувала в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕНТУРА» на підставі договору № 21К оренди землі від 01.01.2007 строком на 10 років, укладеним між ТОВ «Вентура» та [PERSON] , який було зареєстровано у Новомиргородському відділі ДП «Кіровоградська регіональна філія Центру державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.10.2007 за № 46, що підтверджується копією даного договору . Тобто, договір № 21К оренди землі від 01.01.2007, укладений між ТОВ «Вентура» та [PERSON] , діяв до 19.10.2017 року. З отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 361094990 від 08.01.2024 року, що договір № 21К оренди землі від 01.01.2007 року укладений між ТОВ «Вентура» та [PERSON] , продовжений на строк 25 років, починаючи з дати державної реєстрації відповідно до додаткової угоди про зміну і доповнення до договору про оренду земельної ділянки. Статтею 15\~Закону України\~«Про оренду\~землі» (в\~редакції на\~момент виникнення\~спірних правовідносин) визначено істотні\~умови договору оренди землі, в тому числі обов`язковою умовою є: об`єкт оренди\~(кадастровий\~номер,\~місце розташування\~та розмір\~земельної ділянки); дата\~укладення та\~строк дії\~договору оренди; орендна\~плата із\~зазначенням її\~розміру,\~індексації,\~способу та\~умов розрахунків,\~строків,\~порядку її\~внесення і\~перегляду та\~відповідальності за\~її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умов Разом з тим, як вбачається зі змісту Додаткової угоди в ній відсутня дата її укладення, що не дає можливості встановити, коли саме було її укладено те, що її було укладено саме [PERSON] за її життя. [PERSON] померла [INFO] , а реєстрація права оренди за Додатковою угодою відбулася 18.10.2017 року, тобто майже через 9 років після смерті [PERSON] . [PERSON] , яка померла у 2008 році та не жила після 2010 року, не могла підписувати Додаткову угоду, рік якої був би «201__», тобто після 2010 року. Вказані обставини доводять, що Додаткова угода не могла бути підписана та не могла бути укладена [PERSON] , яка померла [INFO] . У самій Додатковій угоді у п.8 зазначено, що «Ця додаткова угода укладена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - у орендаря, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію, у Реєстраційній службі Новомиргородського районного управління юстиції». Однак, Державна реєстраційна служба України була заснована лише у 2011 році, тобто набагато пізніше після смерті [PERSON] . Разом з тим, у 2004-2010 роках відокремлені структурні підрозділи Центру ДЗК відповідно до Тимчасового порядку ведення Державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему України від 02.07.2003 № 174, здійснювали ведення Державного реєстру земель, зокрема, книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Таким чином, вказівка в Додатковій угоді про її реєстрацію у Реєстраційній службі Новомиргородського районного управління юстиції доводить, що Додаткова угода не могла бути підписана та не могла бути укладена [PERSON] , яка померла ще [INFO] , адже Державна реєстраційна служба України була заснована лише у 2011 році, тобто набагато пізніше після смерті [PERSON] . У момент реєстрації права оренди за Додатковою угодою земельна ділянка перебувала у власності [PERSON] , про що беззаперечно було відомо ТОВ «Вентура», так як до 01.01.2017 року [PERSON] , як законний власник, отримував орендну плату відповідно до чинного на той час договору № 21К оренди землі від 01.01.2007 року, укладеного між ТОВ «Вентура» та [PERSON] , що не заперечувалося представником відповідача у ході судового розгляду у справі. Окрім цього, ч. 4 ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Зважаючи на те, що [PERSON] померла [INFO] , а тому державна реєстрація права оренди за Додатковою угодою відбулася 18.10.2017 року за відсутності цивільної правоздатності у [PERSON] , тому не могло виникнути жодних прав та обов`язків за Додатковою угодою, у зв`язку з її смертю. Станом до дату смерті [PERSON] , ч. 3 ст. 640 Цивільного Кодексу України, що визначає момент укладення договору, була у наступній редакції: «Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.». У відповідності до листа Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» № 3/1335 від 07.05.2024, станом на 31.12.2010 відокремленими структурними підрозділами Центру ДЗК документи із ведення державного реєстру земель було проінвентаризовано, закрито та передано до відповідних територіальних органів Держкомзему (правонаступник - Держгеокадастр). Згідно Листом від 15.05.2024 № 29-11-0.2-1990/2-24 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області надало відповідь, що «згідно книги реєстрації договорів оренди земельних ділянок на земельну ділянку з кадастровим номером 352388600:02:000:0552 між [PERSON] та ТОВ «Вентура» укладений договір оренди земельної ділянки, зареєстрований за № 46 від 19.10.2007, терміном на 10 років. Відомості щодо реєстрації додаткової угоди до зазначеного договору у Відділі відсутні». Таким чином, Додаткову угоду не було зареєстрована відокремленими структурними підрозділами Центру ДЗК. При цьому, проведення 18.10.2017 державної реєстрації речового права оренди земельної ділянки на підставі вказаної Додаткової угоди не може підмінити державну реєстрацію самої Додаткової угоди (державна реєстрація речового права не є державною реєстрацією Додаткової угоди) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц). Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції, чинній до дати смерті [PERSON] ) правове значення державної реєстрації полягає в тому, що правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту її проведення. Як наслідок, за відсутності державної реєстрації Додаткова угода є невчиненою (неукладеною). Неукладений договір оренди не підлягає державній реєстрації. \~ \~ \~ \~Згідно висновку експерта № 1217 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №395/1110/24 від 01.04.2025 року підпис від імені [PERSON] на другому аркуші Додаткової угоди №552/К про зміну і доповнення до договору №21К від 01 січня 2007 року в графі «Орендодавець» у рядку «______ Буханець Т.Ф.» - виконано [PERSON] . Суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо укладення спірної додаткової угоди [PERSON] з відповідачем, оскільки вказаний висновок підтверджує факт наявності підпису [PERSON] на документі та з урахуванням вищевказаних, безсумнівно встановлених в судовому засіданні обставин беззаперечно не переконує суд у наявності волевиявлення померлої на укладення спірної додаткової угоди. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Застосований судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. У пунктах 71, 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зазначено: «Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що вона вже викладала подібні за змістом висновки у своїй постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19). У пункті 7.27 цієї постанови зазначено: «Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок». Згідно ч.1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Таким чином, похідна вимога позивача про повернення їй земельних ділянок є законними та обгрунтованими, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved