Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

21.07.2025 року позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2025 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 15.09.2025 року прийнято позовну заяву КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позову представником КП «Теплоенерго» ДМР зазначено, що протягом опалювальних періодів з жовтня 2016 року по 2025 рік, КП «Теплоенерго» ДМР надавало послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , де згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №6799 від 4.12.2023 року зареєстрованим користувачем є [PERSON] . Відповідач, на підставі відкритого особистого рахунку № [NUMBER] , повинен був сплачувати за надані послуги щомісячно, проте оплата не здійснювалась належним чином, у зв`язку з чим станом на 1.01.2024 року у відповідача виникла заборгованість перед КП «Теплоенерго» у сумі 11\~937,33 грн. за період з 1.11.2020 року по 1.01.2024 року. 16.01.2024 року між КП «Теплоенерго» ДМР та [PERSON] укладено договір про реструктуризацію заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання № 4/2024р./Ц.О.А. строком на 24 місяці. Пунктом 3 цього договору передбачено, що у разі порушення споживачем умов даного договору, КП «Теплоенерго» ДМР має право на примусове стягнення суми заборгованості в судовому порядку. Відповідно до п.3.2. договор, споживач здійснює оплату не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Пунктом 3.3. передбачено, що у разі несвоєчасної оплати, підприємством буде нараховуватися пеня в розмірі від 0,01% до 1% від суми заборгованості. Таким чином, перебіг строку виконання зобов`язання починається з 21 числа місяця, наступного за розрахунковим. Відповідачка умови договору не виконала, внаслідок чого станом на 1.06.2025 року за надані послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] утворилася заборгованість у сумі 21\~437,10 грн., з котрих: 17\~912,50 грн. - сума заборгованості з постачання теплової енергії; 2\~818,16 грн. - інфляційне збільшення суми боргу; 706,44 грн. 3% річних від суми боргу. На підставі наведеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала заяву, в котрій просила провести розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання двічі поспіль не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. На адресу суду повернулися конверти із рекомендованими повідомленнями із судовими повістками із позначками «адресат відсутній». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, враховуючи, що судом судові повістки про виклик відповідача у судове засідання направлялися за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, однак на адресу суду повернулися поштові конверти із відмітками «адресат відсутній», а іншої адреси відповідач суду не повідомила, суд вважає відповідача належним чином повідомленою та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до відкритого особистого рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , КП «Теплоенерго» ДМР надавало теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , а споживач повинен сплачувати за надані послуги щомісячно. Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №6799 від 4.12.2023 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] (а.с. 7). Таким чином, між позивачем і відповідачем встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з опалення, оскільки позивач фактично надавав відповідачу послуги з опалення, а відповідач користувалась даними послугами для задоволення власних потреб та не відмовлялась від них. У зв`язку з неналежною оплатою за надані послуги, у відповідача перед КП «Теплоенерго» ДМР станом на 1.01.2024 року виникла заборгованість у розмірі 11\~937,33 грн. за період з 1.11.2020 року по 1.01.2024 року. 16.01.2024 року між КП «Теплоенерго» ДМР та [PERSON] укладено договір про реструктуризацію заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання № 4/2024р./Ц.О.А. строком на 24 місяці (а.с. 8-9). Пунктом 3 Договору передбачено, що у разі порушення споживачем умов даного договору, КП «Теплоенерго» ДМР має право на примусове стягнення суми заборгованості в судовому порядку. Відповідно до п.3.2. Договору, споживач здійснює оплату не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. Пунктом 3.3. передбачено, що у разі несвоєчасної оплати, підприємством буде нараховуватися пеня в розмірі від 0,01% до 1% від суми заборгованості. Відповідно до розрахунків наданих позивачем, заборгованість відповідача за період з 1.11.2020 року по 1.06.2025 року становить 21\~437,10 грн., з котрих: 17\~912,50 грн. - сума основного боргу; 706,44 грн. - 3% річних; 2\~818,16 грн. - інфляційні збитки (а.с. 12-13). Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності дст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 35 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21 серпня 2019 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, але відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 13 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. У порушення ст.ст.67, 68 ЖК України відповідач [PERSON] не здійснювала оплату за надану позивачем теплову енергію та має заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума боргу станом на 1.06.2025 року складає 21\~437,10 грн. Враховуючи встановлені обставини фактичного споживання послуг позивача, за відсутності доказів на спростування таких обставин і недоведеність зворотного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог стосовно заборгованості за надані послуги та наявність підстав для захисту прав позивача і присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надану їй позивачем теплову енергію в розмірі 17\~912,50 грн. Щодо стягнення з відповідача інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 2\~818,16 грн., 3% річних у розмірі 706,44 грн. суд зазначає наступне. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. На підставі викладеного, суд також вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за період з листопада 2020 року по лютий 2022 року в сумі 2\~818,16 грн., трьох відсотків річних в сумі 706,44 грн. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 жовтня 2019 року по справі № 205/1460/15-ц, провадження № 61-13198св19. За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості, підлягають задоволенню, а тому на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість по оплаті послуг теплопостачання станом на 1.06.2025 року в розмірі 21\~437,10 грн., з котрих: 17\~912,50 грн. - сума основного боргу за період з 1.11.2020 року по 01.06.2025 року; 706,44 грн. - 3% річних за період з листопада 2020 року по лютий 2022 року;\~2\~818,16\~грн.\~-\~інфляційні збитки за період з листопада 2020 року по лютий 2022 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved