Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернувся до Сумського районного суду Сумської області з заявою про встановлення факту, що юридичне значення. У обґрунтування вимог заяви вказано, що [PERSON] (далі - заявник, [PERSON] ) звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.05.2024 року заявнику відмовлено в призначенні пенсії, оскільки в посвідченні громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю від 17.04.1993 року серія [NUMBER] , прізвище не відповідає паспортним даним, а саме: « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Вказує, що для реалізації свого права на пенсію, останній вимушений звернутися до суду із вказаною заявою. Враховуючи уточнену заяву, просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: належність посвідчення від 17.04.1993 року серії [NUMBER] [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] ); встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання [PERSON] на території посиленого радіоактивного контролю з 1986 року по 1995 рік, а саме: с.Луб`янка, Бородянський район, Київська обл. Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 12.03.2025 року цивільну справу №587/1152/25-ц, передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до ст. ст. 14, 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справу було розподілено до розгляду судді Печерського районного суду Соколову О.М. та передано судді 11.04.2025 року. Супровідним листом від 11.04.2025 року цивільну справу № 587/1152/25-ц повернуто на адресу Сумського районного суду Сумської області, для належного оформлення. 21.07.2025 року матеріали цивільної справи надійшли на адресу Печерського районного суду м. Києва та фактично були передані судді 06.08.2025 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2025 року заяву [PERSON] , залишено без руху. 22.08.2025 року заявником на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2025 року подано заяву про усунення недоліків, відповідно до якої заявником усунуто недоліки. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.09.2025 року відкрито провадження по справі № 587/1152/25-ц за правилами окремого провадження. 19.09.2025 року на адресу суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на заяву. 26.11.2025 року на адресу суду від [PERSON] надійшли доповнення-уточнення до заяви. Заявник в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, разом з тим, від заявника надійшла заява про проведення судового засідання без його участі. Заінтересовані особи про розгляд заяви повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 02.05.2024 року № 262640007095 заявнику відмовлено в призначенні пенсії, оскільки в посвідченні громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю від 17.04.1993 року серія [NUMBER] , прізвище не відповідає паспортним даним, а саме: « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Відповідно до ст. 65 Закону України № 796, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Для того щоб реалізувати своє право на пенсію заявник вимушений був звернутися до суду із заявою, щоб встановити факт належності йому правовстановлюючого документа - посвідчення громадянина, який постійно проживав на території посиленого радіоекологічного контролю . Факт, про встановлення якого останній прошу, має для нього юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення його громадянських прав особи. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини першої, другої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб. Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення. З матеріалів справи вбачається, що зазначене в довідці Луб`янського старостиного округу Бучанської міської ради Київської області від 16.04.2024 року № 09-12-26 відповідає паспортним даним, що підтверджує її автентичність. Натомість у посвідченні від 17.04.1993 року серії [NUMBER] допущено орфографічну помилку в написанні прізвища заявника « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Так, вищевказана довідка підтверджує факт проживання [PERSON] на території посиленого радіоактивного контролю з 1986 року по 1995 рік. До того ж, факт проживання [PERSON] на території посиленого радіоактивного контролю з 1986 року по 1995 рік підтверджується випискою із Домової книги за місцем прописки на той час по [ADDRESS] - з 1986 до 1995 року, трудовою книжкою з відповідними записами за вказаний період часу, довідками Бучанської міської ради про отримання заробітної плати у Сільськогосподарському кооперативі «Луб`янський» у період з 1986 -1990 року. Так, заявник звернувся до суду з заявою, щоб встановити факт належності останньому правовстановлюючого документа - посвідчення громадянина, який постійно проживав на території посиленого радіоекологічного контролю. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вказана заява підлягає задоволенню, оскільки на сьогодні заявник не має можливості у позасудовому порядку вирішити вказане питання. На підставі викладеного,

Outcome: approved