Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

16.05.2025 року судом зареєстровано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, зміну розміру аліментів. Мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] 08.08.2008 року зареєстрували шлюб. Сторони є батьками сина [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між подружжям було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.08.2022 року № 127/5087/22. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю. Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2023 року № 127/18259/23 із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 21.06.2023 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Разом з тим, з 20.04.2025 року син [PERSON] проживає з батьком по [ADDRESS] , знаходиться на утриманні батька, однак, аліменти на утримання сина перераховуються на користь його матері. Син [PERSON] навчається в 9 класі КЗ «Тернуватській опорний заклад загальної середньої та дошкільної освіти» Тернуватської селищної ради. [PERSON] просив припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2023 року № 127/18259/23, з дня звернення до суду з цим позовом; стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання представник [PERSON] адвокат Шиш А.Б. не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. При ухваленні рішення просив врахувати найкращі інтереси сина [PERSON] , який з квітня 2025 року проживає з батьком, але кошти на його утримання отримує відповідачка, яка їх на утримання сина не витрачає. Проти ухвалення заочного рішення не заперечив. В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась завчасно, належним чином, за адресами проживання, що наявні в матеріалах справи. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не надавали. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223,\~280 ЦПК України\~суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 08.08.2008 року зареєстрували шлюб. Їх син [PERSON] народився [INFO] , а донька - [PERSON] народилась [INFO] . Шлюб між подружжям був розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.08.2022 року № 127/5087/22. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю. Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2023 року № 127/18259/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 21.06.2023 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Згідно довідок, виданих Тернуватською селищною радою Запорізького району Запорізької області від 24.04.2025 року, [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки, виданої 05.05.2025 року КЗ «Тернуватській опорний заклад загальної середньої та дошкільної освіти» Тернуватської селищної ради, [PERSON] , [INFO] дійсно є учнем 9 класу вказаного закладу освіти, навчання у якому на основі рішення педради від 30.08.2024 року відбувається в дистанційному форматі. Згідно ч. 3 ст. 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України, аліменти,\~одержані на\~дитину,\~є власністю\~дитини. Той\~із батьків\~або інших\~законних представників\~дитини,\~на ім`я\~якого виплачуються\~аліменти,\~розпоряджається аліментами\~виключно за\~цільовим призначенням\~в інтересах\~дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. В судовому засіданні встановлено, що син [PERSON] досяг 14-річного віку, отже він в силу норм чинного законодавства може вільно обирати собі місце проживання з кимось з батьків. Син обрав місце проживання з батьком [PERSON] і з квітня 2025 року постійно проживає з ним і знаходиться на його утриманні. Вказані обставини відповідач не оспорила. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач [PERSON] просив припинити стягнення аліментів з нього на утримання [PERSON] на користь [PERSON] (тобто з особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти на утримання цієї ж дитини на користь особи, з якою дитина на час ухвалення рішення про стягнення аліментів проживала). Правовідносини виникли між сторонами з приводу виконання обов`язку батьків щодо утримання дітей, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми СК України. Відповідно до ст.\~181\~Сімейного\~кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. З квітня 2025 року неповнолітній син сторін проживає із [PERSON] та перебуває на його утриманні. Отже, стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить положенням статті 181 СК України за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Враховуючи наведені обставини і норми закону, а також висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18, від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц, суд вважає необхідним припинити стягнення аліментів із [PERSON] на утримання сина [PERSON] , що стягуються на підставі судового наказу від 30.06.2023 року № 127/18259/23, з дня звернення до суду з позовом 16.05.2025 року. Підстав для припинення стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] немає, разом з тим, в зв`язку із задоволенням позовної вимоги про припинення стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] підлягає частковому задоволенню вимога щодо зміни розміру аліментів на утримання [PERSON] . Так, статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~181\~Сімейного\~кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав, визначених ст. 192 СК України, може змінюватись. Враховуючи те, що судовим наказом, виданим Вінницьким міським судом Вінницької області від 30.06.2023 року у справі № 127/18239/23 стягнуті аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на двох дітей 1/3 частка, проте даним рішенням суду припинене стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , підлягає зміні частка аліментів, що стягується на утримання однієї дитини [PERSON] . Частиною 2 статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2475-VІІІ від 03.07.2018 року визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України). Враховуючи реальні можливості відповідача і потреби його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , те, що обов`язок утримувати неповнолітню дитину є обов`язком обох її батьків, враховує вимоги ст. 192 СК України і те, що відповідач працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, отримує дохід, суд вважає необхідним задоволити позов частково і змінити розмір аліментів, присуджений на підставі судового наказу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області від 30.06.2023 року № 127/18259/23 та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області від 30.06.2023 року № 127/18259/23 слід повернути до суду виконаним станом на день набрання даним рішенням законної сили. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір, що сплачений позивачем 1\~211,20 грн. згідно квитанції від 16.05.2025 року, слід стягнути з відповідачки на користь позивача. Оскільки відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову про зміну розміру аліментів судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved