Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до\~суду із\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому прохали стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 26405 від 02.04.2021 року у сумі 9375 грн., яка складається із: прострочена заборгованість за сумою кредиту 1500 грн., прострочена заборгованість за процентами 7875 грн., судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначили, що 02 квітня 2021 року між ТОВ « ФК «АВІРА ГРУП» правонаступником якого є ТОВ « ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26405 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно умов кредитного договору сума виданого кредиту 1500 грн., дата надання кредиту-02.04.2021 року, строк кредиту 30 днів, валюта кредиту-гривня. Стандартна процентна ставка-2,5% в день або 912,5% річних. 17.02.2022 року між ТОВ « ФК « АВІРА ГРУП» та ТОВ « ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ « ФК « АВІРА ГРУП» відступило ТОВ « ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, у тому числі і до [PERSON] . Первісний кредитор свої зобов`язання виконав, кошти відповідачу надав, проте відповідач свої зобов`язання порушив, кошти позивачу не повернув, внаслідок чого на 25.06.2024 загальний розмір заборгованості за кредитом становить 9375 грн., яка складається із: прострочена заборгованість за сумою кредиту 1500 грн., прострочена заборгованість за процентами 7875 грн. Вказану заборгованість відповідачем до цього часу не погашено, що і стало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 23.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 13.01.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява, у якій прохають стягнути із відповідача витрати на правову допомогу у сумі 10500 грн. та надають підтверджуючі документи, а саме: рахунок на суму 10500 грн., платіжну інструкцію № 34109 від 06.01.2025 року на суму 10500 грн., акт про отримання правової допомоги від 06.01.2025 року. 22.01.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява в якій останні прохають заяву про застосування строку позовної давності відповідача у справі № 554/14389/24 залишити без розгляду і без задоволення. Зазначають про те, що 12.01.2025 року на поштову адресу позивач надійшла заява про застосування строку позовної давності по справі № 554/14389/24. Ознайомившись із вказаною заявою вважають її безпідставною, необгрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, з огляду на те, що загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 26405 від 02.04.2021 року має часові рамки з 17.02.2022 по 17.02.2025 р. Позивач звернувся до суду із позовом у грудні 2024 року, відповідно строк позовної давності не сплинув. Прохали відмовити в її задоволенні. Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї. Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що 02 квітня 2021 року між ТОВ « ФК «АВІРА ГРУП» правонаступником якого є ТОВ « ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26405 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п. 1.1 Індивідуальної частини договору фінансового кредиту № 26405 товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 1500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Дата надання кредиту-02.04.2021 року, строк кредиту-30 днів, тобто до 01.05.2021, валюта кредиту-гривня . Стандартна процентна ставка-2,5% в день або 912,5% річних. Відповідно до п. 1.4. договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Відповідно до п. 4.1. договору сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору відповідно до чинного законодавства України та договору. Згідно додатку № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 26405 сторонами було погоджено графік розрахунків та орієнтована сукупна вартість кредиту. Відповідно до п. 6.8 договору клієнт підтверджує, що отримав від Товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідач пройшов ідентифікацію, що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ « ФК «АВІРА ГРУП». Сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору та підписано його у відповідності до вимог закону. Згідно інформаційної довідки ТОВ « ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» від. 21.05.2024 р. вбачається, що 02.04.2021 року на платіжну картку [NUMBER] було видано кошти у сумі 1500 грн., номер транзакції 31737-89628-51823. 17.02.2022 року між ТОВ « ФК « АВІРА ГРУП» та ТОВ « ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ « ФК « АВІРА ГРУП» відступило ТОВ « ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, у тому числі і до [PERSON] . Факт переходу права вимоги до нового стягувача за кредитними договорами у тому числі і до відповідача, підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 02/17/02/2022 від 17 лютого 2022 р., платіжною інструкцією № 3877 від 12.10.2022 на суму 253860,83 грн. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав, кошти відповідачу надав. Відповідно до п. 3.1.1. договору товариство має право вимагати від клієнта повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у повному обсязі, а також виконання всіх інших зобов`язань за цим договором і додатками до нього. Відповідно 3.4.2. договору клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку встановленому договором. Проте відповідач свої зобов`язання порушив, кошти позивачу не повернув, внаслідок чого станом на 25.06.2024 загальний розмір заборгованості за кредитом становить 9375 грн., яка складається із: прострочена заборгованість за сумою кредиту-1500 грн., прострочена заборгованість за процентами- 7875 грн. Вказану заборгованість відповідачем до цього часу так і не погашено. Крім того, відповідачу було направлено досудову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором від 22.05.2024 вих. № б/н, яка залишена без реагування з боку останнього. Згідно\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1\~ст.629 ЦК України\~є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) у відповідності до вимог ч. 1 п. 1\~ст. 512 ЦК України. Частина 1\~ст. 516 ЦК України\~передбачає, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). Належними доказами, які містяться у матеріалах справи підтверджено факт переходу права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за кредитним договором № 26405, а саме : витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 02/17/02/2022 від 17 лютого 2022 р., платіжною інструкцією № 3877 від 12.10.2022 на суму 253860,83 грн. Відповідач своєчасно не сплатив заборгованість за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору, що має відображення у виписці з особового рахунку за кредитним договором № 26405. Таким чином в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушив зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором . Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до\~ст. 617 ЦК України. Нарахування відсотків за кредитом здійснено у відповідності до умов договору на які відповідач погодився підписавши договір. Доказів того, що даний договір був укладений під впливом примусу, чи поза межами цивільної дієздатності відповідача суду надано не було. Заперечення про факт укладення договору між сторонами, розмір наявної заборгованості по кредиту зі сторони відповідача до суду не надходили. Суд також вважає за необхідне наголосити на тому, що клопотання від відповідача про застосування строків позовної давності на адресу суду не надходило, що також підтверджується відповіддю керівника апарату Шевченківського районного суду міста Полтави від 19.11.2025 року за №554/14389/24/139857/2025, тому судом під час ухвалення рішення не вирішувалось питання про застосовування до даних правовідносин строку позовної давності. Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 26405 станом на 25.06.2024 становить 9375 грн., яка складається із: прострочена заборгованість за сумою кредиту 1500 грн., прострочена заборгованість за процентами 7875 грн. Оскільки відповідач порушив свої зобов`язання за кредитом, кошти позивачу не повернув, заявлені позивачем вимоги є обгрунтованими, тому із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 26405 від 02.04.2021 року у сумі 9375 грн., яка складається із: прострочена заборгованість за сумою кредиту 1500 грн., прострочена заборгованість за процентами 7875 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, то у відповідності до вимог п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь позивач судовий збір в сумі 2422,40 грн. Позивач також прохає стягнути із відповідача витрати на правову допомогу у сумі у сумі 10500 грн. Відповідно до ч. 1,3,4,6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження вказаних витрат позивачем додано договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, рахунок на суму 10500 грн., платіжну інструкцію № 34109 від 06.01.2025 року на суму 10500 грн., акт про отримання правової допомоги від 06.01.2025 року. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3\~ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої\~статті 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження№ 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження№ 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження№ 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною. Порядок обчислення гонорару\~(фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 500 гривень є значно завищеними. Враховуючи складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, розмір задоволених позовних вимог, суд вважає, що до витрати на професійну правничу допомогу підлягають до задоволення частково, а саме у розмірі 7000 грн. Такий її розмір відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved