Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

07.02.2025 року КП «Теплопостачання міста Одеси» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання, та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію в розмірі 11689,72 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що КП «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру за адресою: [ADDRESS] в якій мешкає [PERSON] , та на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким обліковуються надані послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води. Оскільки відповідач, фактично отримуючи послуги, не в повному обсязі здійснює оплату за теплову енергію, станом на 01.01.2025року утворилася заборгованість в розмірі 11689,72 грн., яку в добровільному порядку відповідач не погашає,\~що слугувало підставою звернення до суду з відповідним позовом. Ухвалою Пересипського (Суворовського) районного суду м. Одеси від 05 березня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. 28.05.2025 заочним рішенням Пересипського районного суду м. Одеси у справі №523/2390/25 позов КП «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у сумі 11689,72 грн задоволено. Стягнуто з\~ [PERSON] на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у розмірі 11689,72 грн та 2 684,00 грн витрат по сплаті судового збору. 26.06.2025 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення Пересипського районного суду м.Одеси від 28.05.2025 року про стягнення з\~ [PERSON] на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у розмірі 11689,72 грн та 2 684,00 грн витрат по сплаті судового збору. Заяву обґрунтовано тим, що відповідач участі у судовому засіданні не приймала, про існування даної справи та винесеного заочного рішення їй стало відомо лише 12.06.2025 року. З доводами позовної заяви та наданими позивачем доказами на підтвердження своїх вимог не згодна, тому як вказану у позові заборгованість вона сплатила у повному обсязі, що підтверджується відповідними квитанціями. у зв`язку з чим, просила суд скасувати заочне рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 28.05.2025 у справі №523/2390/25 та призначити справу до судового розгляду. 15.07.2025 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення було задоволено. Скасовано заочне рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 28.05.2025 у справі № 523/2390/25 за позовом КП «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у сумі 11689,72 грн. Призначено справу до судового розгляду у підготовчому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав додаткові письмові пояснення в яких зазначив, що відповідач [PERSON] дійсно здійснила повну сплату заборгованості, яка була предметом спору. Просив розглянути справу у його відсутність та вирішити питання щодо стягнення з відповідача судового збору. Відповідачка [PERSON] в судове засідання надала заяву в якій просила відмовити у задоволенні позову, сплату судового збору покласти на державу, посилаючись на те, що вона є інвалідом, також вона сплатила заборгованість до подачі позивачем позову. Згідно з вимогами ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд установив, що [PERSON] є споживачем теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , теплопостачання вказаного житлового будинку забезпечує КП «Теплопостачання міста Одеси». На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким обліковуються надані послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води. Відповідно наданого позивачем реєстру нарахувань та оплат по абоненту [PERSON] за період з листопада 2021 року по 01 січня 2025 року на особовому рахунку відповідача № [NUMBER] , обліковувалася заборгованість в розмірі 11689,72 грн. Відповідно до положень ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Встановлення тарифів є компетенцією відповідних органів влади та місцевого самоврядування. Статтею 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартину плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 18, 20 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених Кабінетом Міністрів України (постанова від 21.07.2005 року №630) плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Проте, відповідач, отримуючи послуги з постачання теплової енергії, опалення та гарячої води, свої зобов`язання тривалий час не здійснювала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.01.2025 року складала 11689,72 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. 28.05.2025 заочним рішенням Пересипського районного суду м. Одеси у справі №523/2390/25 позов КП «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у сумі 11689,72 грн задоволено. Стягнуто з\~ [PERSON] на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у розмірі 11689,72 грн та 2 684,00 грн витрат по сплаті судового збору. 15.07.2025 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення було задоволено. Скасовано заочне рішення Пересипського районного суду м. Одеси від 28.05.2025 у справі № 523/2390/25 за позовом КП «Теплопостачання міста Одеси» до [PERSON] про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання у сумі 11689,72 грн. Призначено справу до судового розгляду у підготовчому засіданні. Заяву про перегляд заочного рішення було обґрунтовано тим, що відповідач участі у судовому засіданні не приймала, про існування даної справи та винесеного заочного рішення її стало відомо лише 12.06.2025 року. Крім того, з доводами позовної заяви та наданими позивачем доказами на підтвердження своїх вимог не згодна, тому як вказану у позові заборгованість вона сплатила у повному обсязі, що підтверджується відповідними квитанціями. Отже, відповідачем надано до суду квитанцію № 8123120793 від 12.02.2025 року про сплату заборгованості у розмірі 13269,96 грн та платіжну інструкцію № М8НЗ-КАС1-27ОР-ВХК9 від 12.02.2025 року у розмірі 1243,47 грн. Згідно ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи іна які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч.1-3ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.\~\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~\~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~\~Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;\~\~висновками експертів;\~\~показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.263\~ЦПК\~України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.\~\~При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду\~\~Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання Суд встановив, що [PERSON] , після звернення Позивача з даним позовом до суду, сплатила Позивачу заборгованість за опалення та гаряче водопостачання, чим фактично визнала позов, добровільно погасив заборгованість за опалення та гаряче водопостачання, а тому суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Щодо розподілу судових витрат суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до ч.1\~ст.142 ЦПК України, з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути судові витрати так як Відповідач погасив заборгованість лише після звернення Позивача до суду з даним позовом. Разом із тим, до поданої заяви відповідачем було надано медичну документацію, з якої вбачається, що відповідача (заявник) [PERSON] є інвалідом, а тому звільнена від сплати судового збору. Відповідно до п.9 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для звільнення [PERSON] від сплати судового збору, у відповідності до п.9 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У постанові ВСУ від 01.03.2017 року у справі №6-152цс17 зроблено наступений висновок, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина друга цієї статті).\~Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Отже, витрати зі сплати судового збору понесені позивачем мають бути компенсовані за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed