Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Стислий виклад обставин у процесуальних заявах по суті. 02 червня 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 05.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір позики № 75869372, за умовами якого кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надано відповідачем у договорі. За умовами договору позикодавець надав Відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Того ж дня позикодавець на виконання п. 1 договору позики № 75869372\~\~від 05.07.2021 передав Відповідачу у власність грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Також 05.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 75869372 до договору позики № 75869372, за умовами якої Позичальник збільшує суму позики на 1\~000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] . Таким чином,загальний розмір позики становить 5000, 00 грн. 19.11.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 1911 від 19.11.2021, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75869372 від 05.07.2021 року. У подальшому, 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет», укладено договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75869372 від 05.07.2021 року. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконав ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ані перед Позивачем/фактором ТОВ «Фінпром Маркет», що набуло право вимоги за договором позик на підставі договору факторингу. Враховуючи умови договору позики заборгованість відповідача перед позивачем складає 16 940,00 грн., зокрема: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 940,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. У зв`язку із вищевикладеним, Позивач просить стягнути на його користь з Відповідача заборгованість за позикою у загальному розмірі 16 940,00 грн., а також понесені судові витрати у вигляді судового збору 2 422,40 грн. та витрат на правничу допомогу 3 500,00 грн. 05.09.2025 року на адресу суду від Відповідача [PERSON] надійшов відзив, в якому він просить суд відмовити у позовних вимогах у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції Відповідач зазначає, що позовна давність щодо стягнення суми позики на момент подання позовної заяви закінчилась. Відповідач не був обізнаний про зміну сторони Кредитора, а Позивачем не надано належних доказів передачі права вимоги, надані документи належним чином не оформлені та потребують уточнення по якому саме договору позики Позивач має право вимоги. Довіреність, на підставі якої діє представник позивача, не відповідає вимогам статті 248 ЦК України. Надані докази не є належними, достовірними чи достатніми. 12.09.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де представник наполягає на задоволенні позовних вимог. В обґрунтування представник зазначила, що у матеріалах справи наявні докази перерахування коштів Відповідачу, а її посилання - є безпідставні, оскільки Відповідач має доступ до свого рахунку, а тому він мав надати суду докази на підтвердження того, що не отримував кредитні кошти на картковий рахунок. Стосовно пропуску подання позовної заяви представник вказує, що враховуючи продовження загального строку позовної давності в три роки продовжено та позивачем не пропущено, так як позивач заявлено позовні вимоги у червні 2025 року, а тому строк позовної давності не пропущений, а тому немає необхідності у зверненні до суду із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності. Процесуальні заяви по суті. Ухвалою від 15.07.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.72). Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи із такого. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 05.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 75869372 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4000,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована) (а.с. 12). Також 05.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 75869372 до договору позики № 75869372, за умовами якої Позичальник збільшує суму позики на 1\~000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] (а.с. 13). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) QCBBsuOY41 та додаткову угоду шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) R21V7F1981, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу, вказану відповідачем у договорі позики, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 5.2. договору позики № 75869372, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Перерахування кредитних коштів на рахунок, вказаний Відповідачем, підтверджується платіжним дорученням ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» № 16а81f4c-7846-4ef2-8b6a-ca5ed092e750 та номером транзакції № 48ea6ba7-fee3-435a-b05b-e7889414af8e від 05.07.2021 р. на загальну суму 5000,00 грн. При цьому, враховуючи переказ коштів за реквізитами, вказаними боржником, належність рахунку саме відповідачу не має значення для розгляду справи (а.с. 7-8). 19.11.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 1911 від 19.11.2021 року, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за договором позики № 75869372 від 05.07.2021 (а.с. зворот 29-33). У подальшому, 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет», укладено договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі за договором позики № 75869372 від 05.07.2021 (а.с. 40-44). Згідно п. 5.2 договору факторингу встановлено, що перехід від клієнта до фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу № 030423-ФК, ТОВ «Фінпром Маркет», набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 16 940,00 грн., зокрема: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 940,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 48-49). Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст.\~530\~ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Підписавши договір саме такого змісту, Відповідач погодився з його умовами та правилами надання, що фактично нівелює усі можливі доводи стосовно невідповідності умов договору вимогам законодавства без його обґрунтування доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами. Доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором, відповідачем не надано. Також, суд відхиляє доводи відповідача про сплив позовної давності, оскільки договір укладено 05.07.2021 р., а відповідно до п. 12\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дія карантину в Україні охоплює період з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року, який не включається до строку позовної давності. Оскільки з позовом позивач звернувся 02.06.2025 року, строк позовної давності не пропущений. Також, суд відхиляє доводи відповідача про недоведеність у позивача права вимоги, оскільки це спростовується дослідженими судом доказами. Водночас, заявлена Позивачем до стягнення сума процентів значно перевищує суму процентів, яка передбачена умовою договору позики (кредиту) у межах погоджених строків користування грошовими коштами. Будь-яких дій щодо продовження кредитного періоду (пролонгації/авто пролонгації) Відповідачем не здійснювалось. Припис абзацу другого частини першої\~ статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Підстав для відступу від вказаних правових висновків не вбачає також Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/17048/17. Доказів того, що між Позивачем і Відповідачем укладено договір про продовження строку правомірного користування кредитом, або що відповідач вчинила дії, передбачені Договором на пролонгацію/авто пролонгацію, суду не надано. Лише наявність у відповідача заборгованості за договором не свідчить про продовження строку правомірного користування кредитом, і такий строк договором не визначений. Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановленні судом обставини, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведено факт невиконання відповідачем прийнятих на себе, відповідно до положень умов указаного Договору позики, зобов`язань перед Позикодавцем, внаслідок чого наявні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за Договором позики у сумі 5000,00 грн. Також, з урахуванням пунктів 2.2, 2.3 Договору позики, наявні підстави стягнення процентів за ним за 30 днів користування позикою у розмірі 2985,00 грн. (5000 * 30 * 1,99 %). Відтак, позов підлягає задоволенню частково на суму 7 985,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з Відповідача підлягають стягненню на користь Позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Оскільки суд прийшов висновку про задоволення позовних вимог частково, позивачем сплачено судовий збір у мінімальному розмірі, враховуючи принцип розумності, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України). Згідно із ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.\~137\~ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На професійну правничу допомогу, зокрема аналіз документів та підготовку позовної заяви та клопотання про витребування доказів, позивачем понесено витрати в розмірі 3500 грн. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що розмір документально підтверджених та доведених понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 3500 грн., а також те, що клопотання про зменшення таких витрат відповідачем не заявлено суд доходить висновку про стягнення цих витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial