Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Представник Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (місто Київ, площа Івана Франка, 5) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( [ADDRESS] ), про стягнення заборгованості. Ціна позову - 112277,25 гривні. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ). З 01.11.2021, у зв`язку із зміною законодавства, Позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). Правовідносини у сфері надання послуг з ЦО/ЦПГВ регулювались Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-1V та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-УІІ1, Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії». На виконання вимог законодавства, КП «КИІВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типових договорів, підготовлені та опубліковані/оприлюднені: договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Щодо договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ повідомляємо наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Будинок за адресою: [ADDRESS] під`єднаний до мереж тепло - та водопостачання, квартира під`єднана до внутрішньо-будинкової системи теплопостачання, а також, Відповідачі є споживачами послуг з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Проте, Відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води та з теплової енергії/постачання гарячої води в результаті чого утворилась заборгованість, яка за період з 01.05.2018-31.05.2025 року складає 91703,33 грн., а саме: за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 814,72 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 11577,92 грн., за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 36777,86 грн., заборгованість з постачання гарячої води у розмірі 40954,14 грн. Таким чином, за вищевказаною адресою, у відповідачів також існує заборгованість: у період до 31.10.2021 заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн.,заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води становить у розмірі 0,00 грн. За період з 01.11.2021 заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1033,54 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 545,15 грн. Крім того, 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2047,80 грн. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). На підставі викладеного вище, загальна сума позовних вимог Позивача, що підлягає стягненню складає 112277,25 грн, а саме: заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 814,72 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 134,42 грн., 3% річних у розмірі 32,58 грн; заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 11577,92 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 1910,36 грн., 3% річних у розмірі 462,50 грн.; заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 36777,86 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 4823,54 грн., 3% річних у розмірі 1146,36 грн., пеня у розмірі 1394,66 грн.; заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 40954,14 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 540349 грн., 3 % річних у розмірі 1262,49 грн., пеня у розмірі 1536,07 грн.; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 0,00 грн., 3 % річних у розмірі 0,00 грн.; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 централізованого постачання гарячої води у розмірі 2047,80 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 337,89 грн., 3% річних у розмірі 81,82 грн.; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1033,54 грн.; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 545,15 грн.; заборгованості зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 000 грн.; заборгованості зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційоного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28 серпня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08 жовтня 2025 року відповідачем [PERSON] на адресу суду подано заяву про реструкторизацію боргу. Заява мотивована тим, що 08 жовтня він звернувся до КП «Київтеплоенерго» із заявою про укладення мирової угоди, після чого ним було частково сплачена заборгованість за постачання тепловох енергії в сумі 10000 грн., та постачання гарячої води в сумі 10000 грн., що разом становить 20000 грн. Також зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, згоден сплатити усю заборгованість. Оскільки повної суми заборгованасті сплатити одразу не може, просить суд здійснити реструкторизацію даного боргу. Окрім цього долучив до заяви свідоцтво про смерть [PERSON] . 13 жовтня 2025 року відповідачем [PERSON] на адресу суду подана заява про долучення до матеріалів справи додаткових письмових документів, а саме свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 19.10.1998 року, копії квитанцій про часткове погашення заборгованості плати за абонентське обслуговування з постачання гарячої води на суму 616,10 грн., плата за абонентське обслуговування з потачання теплової енергії на суму 1153,21 грн., що разом становить 1769,31 грн. 23 жовтня 2025 року на адресу суду від [PERSON] подано відзив (заперечення) на позовну заяву, яка залучена до матеріалів як письмові пояснення з якої вбачається наступне. Відповідач просить не стягувати і виключити з позовних вимог суму 32631,39 грн. У зв`язку із пропуском строку позовної давності а саме: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 р.централізованого постачання гарячої води у розмірі 2047,80 грн. інфляційної складової боргу у розмірі 337,89 грн., 3 % річних у розмірі 81,82 грн.; заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 11577,92 грн. інфляційної складової боргу 1910,36 грн. 3% річних у розмірі 462,50 грн.; заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 30.04.2022 у розмірі 8711,68 грнр.яя4 заборгованвсть за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 по 30.04.2022 у розмірі 6181,20 грн.; заборгованість з оплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 30.04.2022 у розмірі 186,30 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 р по 30.04.2022 р. у розмірі 92,10 грн. Крім цього один з відповідачів з якого позивач просить стягнути солідарно заборгованість, а саме - [PERSON] , помер - [INFO] (свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] ). А тому сума боргу повинна бути зменшена (перерахована) позивачем. А також просить прийняти до уваги, що 13 жовтня 2025 року частково погашено заборгованість позивачу, за адресою [ADDRESS] по особовому рахунку [NUMBER] , на загальну суму 21771,31 грн. Заявлені позовні вимоги визнає частково. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши при цьому заву, відповідно до змісту якої вбачається, що останній просить проводити розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] під час судового засідання позов визнав частково. Просив врахувати заяву про застосування строку позовної давності, те що сплатив борг частково. Також наголосив на тому, що [PERSON] помер, після його смерті спадок не було оформлено. Відповідач [PERSON] під час судового засідання суду пояснила, що обізнана в існуванні заборгованості, але її не визнала у зв"язку з неможливістю сплатити борг. Наголосила на тому, щоб борг розділити між відповідачами. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, щоз 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ). З 01.11.2021, у зв`язку із зміною законодавства, Позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). Правовідносини у сфері надання послуг з ЦО/ЦПГВ регулювались Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-1V та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-УІІ1, Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії». На виконання вимог законодавства, КП «КИІВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типових договорів, підготовлені та опубліковані/оприлюднені: договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Щодо договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ повідомляємо наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води та з теплової енергії/постачання гарячої води в результаті чого утворилась заборгованість, яка за період з з 01.05.2018-31.05.2025 року складає 91703,33 грн., а саме: за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 814,72 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 11577,92 грн., за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 36777,86 грн., заборгованість з постачання гарячої води у розмірі 40954,14 грн. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесїї Позивач набув право вимог заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води . Згідно п. 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких від ступлене за цим договором. Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення. та централізованого гарячого водопостачання та прийняв право вимоги до Відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. В свою чергу, надання послуг відповідачам здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі Правила), який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). У період до 31.10.2021 заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн., заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води становить 0,00 грн. За період з За період з 01.11.2021 заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1033,54 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 545,15 грн. 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення у розмірі послуг з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2047,80 грн. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), прав вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Судом встановлено, що відповідачі є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, виконавцем послуг за якими є позивач. Позивач належним чином виконує свої зобов`язання шляхом надання відповідачам централізованого опалення та гарячої води, а відповідачі у свою чергу порушили свої зобов`язання та умови перед позивачем, внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідачів загальна сума, що підлягає стягненню складає 112277,25 грн, а саме: заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 814,72 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 134,42 грн., 3% річних у розмірі 32,58 грн; заборгованість за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 у розмірі 11577,92 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 1910,36 грн., 3% річних у розмірі 462,50 грн.; заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 у розмірі 36777,86 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 4823,54 грн., 3% річних у розмірі 1146,36 грн., пеня у розмірі 1394,66 грн.; заборгованість за спожиті послуги з постачання гарячої води за період з 01.11.2021 у розмірі 40954,14 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 540349 грн., 3 % річних у розмірі 1262,49 грн., пеня у розмірі 1536,07 грн.; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 0,00 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 0,00 грн., 3 % річних у розмірі 0,00 грн.; заборгованості за спожиті до 01.05.2018 централізованого постачання гарячої води у розмірі 2047,80 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 337,89 грн., 3% річних у розмірі 81,82 грн.; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1033,54 грн.; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 545,15 грн.; заборгованості зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 000 грн.; заборгованості зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційоного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до пункту 8 зазначених Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно з частиною другою ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 2 ст. 642 Цивільного кодексу України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, наявність відносин між сторонами, а отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Отже, з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Договір складений на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та є договорами приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону відповідачі є споживачем послуг, що надавалися ПАТ ««Київтеплоенерго»», а тому зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Судом також досліджено та взято до уваги сплачену [PERSON] чатково заборгованість за постачання теплової енергії за особовим рахунком № [NUMBER] в сумі 10 000 грн., та постачання гарячої води в сумі 10 000 грн., що разом становить 20 000 грн, за абонентське обслуговування з постачання гарячої води на суму 616,10 грн., плата за абонентське обслуговування з потачання теплової енергії на суму 1 153,21 грн., що разом становить 1769,31 грн. Загальну сума сплаченого боргу становить 21 769,31 грн. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 19 жовтня 1998 року виадного Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної ради № 6163 квартира яка знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних долях, про що міським бюро техінвентаризації зареєстровано у реєстрову книгу за №4388 30 жовтня 1998 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Деснянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Централтного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] про що 18 травня 2023 року складено відповідний актовий запис №618. Відповідно до реєстру територіальної громади ГІОЦ від 20.11.2025 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки відповідачі є співвласниками квартири, на них покладається обов`язок з оплати наданих комунальних послуг у частках, що відповідають їх часткам у праві власності (112277,25:3=37425,75 грн) Так відповідно до ст.368 ЦК України встановлює частки співвласників у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено. Зважаючи на часткову сплату боргу відповідачем [PERSON] у розмірі 21769,31 грн., суд прийшов до висновку про стягнення з останього заборгованості за житлово комунальні послуги у розмірі 15 654,44 грн. (37425,75 грн. частка від загального боргу - 21769,31 грн. сплаченого боргу = 15656,44 грн.) Відповідно до вимог ст.. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Ст. 322 ЦК встановлює обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки майно, яке перебуває на праві спільної часткової власності, належить усім співвласникам, цілком очевидно, що останні зобов`язані нести витрати щодо управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів та інших обов`язкових платежів та нести відповідальність за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном, у межах своєї частки у праві спільної часткової власності. Участь кожного співвласника у "витратах на управління, утримання та збереження спільного майна" означає необхідність несення витрат, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. Кожен співвласник зобов`язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які зробили необхідні витрати на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника або співвласників їх відшкодування. Правило ст. 360 ЦК застосовується незалежно від того, хто із співвласників виступив стороною за договірним зобов`язанням щодо спільного майна, за умови, що даний співвласник мав право укладати цей договір. Відповідно до положень ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 71-74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) зроблено висновок, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участь у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19. Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. За таких підстав суд відхиляє доводи позивача про застосування строків позовної давності. Статтею 58 Конституції України, статтею 3 ЦПК України закріплено принцип права, згідно з яким закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Щодо розстрочення виконання рішення відповідачем суд зазначає наступне. Згідно з ч.2ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Аналогічні положення закріплені в статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно ч.ч.1, 3, 4ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Розстрочення виконання рішення суду можливе лише після набрання ним законної сили, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження або у випадку його оскарження - після розгляду апеляційної скарги. З огляду на вище зазначена дана вимога є передчасною та задоволенню не підлягає. Зважаючи на викладене існують підстави для часткового стягнення боргу з відповідачів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору відповідно до суми задоволених вимог. Загальна сума задоволених вимог 37425,75 грн. х 2 + 15656,44 грн. = 90507,94 грн. Тобто 37425,75:90507,94 = 0,4135 (3028х0,4135 = 1252,08 грн) з першого, другого боржника судовий збір становит 1252,08 грн., з третього боржника (15656,44:90507,94=0,1730) 3028х0,1730=523,84 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial