Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із заявою до Полтавського обласного державного нотаріального архіву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та Першої Полтавської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, дану заяву обґрунтував тим, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серії АВІ № 026914, виданого 11 лютого 2000 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріально контори Ратушняк Н.І., зареєстровано в реєстрі за № 5-399 на праві приватної власності належить 2/3 частини жилого будинку за адресою [ADDRESS] . При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає [PERSON] володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Так в свідоцтві про право на спадщину за законом, серії АВІ № 026914, на 2/3 частини жилого будинку ім`я заявника записано, як « [PERSON] » не збігається із записом імені в паспорті громадянина України, що був виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 18 грудня 2000 року, де ім`я заявника зазначене, як « [PERSON] ». З приводу виправлення зазначеної помилки у свідоцтві про право на спадщину за законом на право власності на 2/3 частини жилого будинку, заявник звернувся до нотаріуса Першої Полтавської державної нотаріальної контори Кізіми В.В., проте, йому була надана відповідь за № 1342/01-16 від 22.08.2025 року, що документи нотаріально посвідчені Першою Полтавською нотаріальною конторою до 2008 року (включно), передані на зберігання до Полтавського обласного державного нотаріального архіву. Для реалізації своїх вимог заявник може звернутися до суду для виправлення помилки в судовому порядку. З тим самим питанням, заявник звернувся до Полтавського обласного державного нотаріального архіву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. У своїй відповіді за № 1700/01-11 від 27.08.2025 року в.о. завідувача Полтавського обласного державного нотаріального архіву Т. Вербецька вказала, що у разі, якщо допущені помилки можуть бути виправлені нотаріусом, такі виправлення здійснюється лише тим нотаріусом, який вчинив нотаріальну дію. Інший нотаріус не в праві усувати недоліки такого нотаріального акту. З метою дотримання вимог чинного законодавства, Полтавський обласний нотаріальний архів не може здійснити виправлення технічної помилки, допущеної державним нотаріусом Першої Полтавської державної нотаріальної контори Ратушняк Н.І., при складанні та посвідчені Свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] вважає, що причина неправильного написання його імені виникла у зв`язку із неправильним перекладом його імені з російської мови на українську. В експертному висновку за №056/1351-m від 29.08.2025 року зазначається, що з урахуванням зазначеного особові імена [PERSON] (паспорт, картка фізичної особи платника податків, записи [PERSON] ) та [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом, запис [PERSON] ), а також рос. ЕВГЕНИЙ (посвідка про народження, запис російською мовою [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах є зазначеної особи ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок змішування в офіційних документах варіантів особового імені ЄВГЕН/ЄВГЕНІЙ рос. ЕВГЕНИЙ і зумовлені типовими випадками варіантності в українському іменнику чоловічих особових імен з фіналлю -ій та з нульовим закінченням та зазначеними вище причинами . Зазначена розбіжність в написанні імені унеможливлює реєстрацію права власності на 2/3 частини жилого будинку відповідно до вимог чинного законодавства, що регулює порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, що є підставою для звернення до суду. Заявник прохав суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , правовстановлюючого документу свідоцтва про право на спадщину за законом, серії АВІ № 026914 від 11.02.2000 року на 2/3 частини жилого будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] , в якому власника вказано як [PERSON] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2025 року відкрито провадження у справі. Представник заявника [PERSON] направив до суду заяву про виклик свідків 11.11.2025 року для підтвердження обставин, які викладені у заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документу з метою більш об`єктивного розгляду справи. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але представником заявника була надана заява про розгляд справи без їх участі, заяву підтримали та просили її задовольнити з викладених у ній підстав. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, із заявами чи клопотаннями до суду не зверталися. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області18.12.2000, прізвище, ім`я, по батькові заявника вказано [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Полтава. Також в підтвердження правильності і достовірності написання імені заявника є документи, а саме: Пенсійне посвідчення, серія [NUMBER] від 12.12.2012 року; Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ №944025 від 12.04.2006 року; Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку від 2005 року; Акт встановлення та погодження меж землекористування від 14.06.2005 року; Технічний паспорт на жилий будинок (перша сторінка) за №8-385 від 23.11.1999 року; Довідка ПБТІ «Інвентаризатор» №3016 від 09.06.2005 року; відповідь Головного управління у справах містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради №01-26-21/1/384 від 06.09.2005 року; Реєстраційний напис на правовстановлюючому документі, Свідоцтві про право на спадщину за законом (АВ №026914), від 15.02.2000 року ПБТІ «Інвентаризатор». Крім того, Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ №944025 від 12.04.2006 року, який посвідчує право власності на земельну ділянку, де розташований житловий будинок, 2/3 частки якого належить заявнику, і у цьому документі допущено помилку, тобто в державному акті на землю ім`я заявника зазначено [PERSON] , а у свідоцтві на право власності на будинок, який розташований на цій землі, зазначено невірно [PERSON] , а з іншої сторони свідоцтва наявний реєстраційний напис БТІ про реєстрацію права власності, де також вказано ім`я [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що є двоюрідною сестрою заявника, знає його з дитинства, також підтвердила, що на 2/3 частини жилого будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] , належить заявнику. При візуальному огляді свідоцтва про право на спадщину за законом, серії АВІ № 026914 від 11.02.2000 року підтвердила його належність [PERSON] . Свідок [PERSON] надала суду аналогічні свідчення, що і свідок [PERSON] . Також вказала, що є донькою [PERSON] та підтвердила, що її батько є власником 2/3 частини жилого будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] , з лютого 2000 року. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися за захистом своїх прав до суду. За приписами ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 п. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно із статтею 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто, від них залежить виникнення, змін або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до пункту 6 названої постанови Пленуму Верховного Суду України суд може встановити інші факти, що мають юридичне значення, якщо відповідно до закону такі факти породжують наслідки юридичного характеру. До таких фактів, зокрема, може належати факт належності документа особі. Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, є підставою для реєстрації, вчинення інших юридичних дій для визначення або здійснення відповідних прав і обов`язків або їх припинення чи зміни. Відповідно до розяснення п. 12 постанови Пленуму Верхувного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем та часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що державний орган, який видав документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. На підставі викладеного, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки встановлення факту належності правовстановлюючого документа породжує юридичні наслідки для заявника, необхідне для реалізації його права на розпорядження неруховим майном, для подальшого його відчуження.

Outcome: approved