Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення 130494 грн. 26 коп. боргу за кредитним договором з підстав невиконання його умов. В обґрунтування позову зазначило, що 28 вересня 2021 року між ТОВ «Київська торгово - інвестиційна компанія» та [PERSON] було укладено договір № 555156935653, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 6500 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 950 % річних від суми позики та застосовується у межах строку надання позики. 25 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо фінанс» та [PERSON] було укладено договір № 3313906724-125322, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 4000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.95 % за кожен день користування кредитом. 21 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір № 5182926, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 5000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 11 серпня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] було укладено договір № 2931877, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 12000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0945 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. 18 грудня 2023 року було укладено договір №18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «Київська торгово - інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №555156935653. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №555156935653. 07 березня 2023 року було укладено договір №07/03/23 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо фінанс» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3313906724-125322. 18 лютого 2025 року було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3313906724-125322. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №3313906724-125322. 28 грудня 2021 року було укладено договір №28-12/2021-72 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5182926. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5182926. 18 лютого 2025 року було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5182926. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №5182926. 09 лютого 2022 року було укладено договір №09/02-2022 відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2931877. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2931877. 18 лютого 2025 року було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2931877. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №2931877. Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, то у неї за кредитними договорами утворилася заборгованість у розмірі 130494 грн 26 коп., яку позивач просив стягнути на його користь, а також відшкодувати судові витрати: 2422,40 грн судового збору і 25000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2025 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження позовного провадження з викликом сторін. У ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачка [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. У наданому суду відзиві проти задоволення позову заперечувала. Вказала, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт перерахування та отримання нею кредитних коштів по вказаних кредитних договорах. Також, всупереч умовам договору позивачем нараховано відсотки за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування. Докази того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Враховуючи викладене просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Також просила відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 25000 грн., оскільки такі є необґрунтованими. У зв`язку з отримання правничої допомоги просила стягнути з позивача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. У наданих суду письмових поясненнях представник позивача зазначив, що кредитні договори між кредитними спілками та відповідачем укладені в електронному вигляді та між сторонами були погоджені їх умови. Зазначені представником відповідача підстави для відмови у задоволенні позовних вимог є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 вересня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо фінанс» і [PERSON] було укладено договір позики № 3313906724-125322 (далі - Договір). Відповідно до п.2.1 Договору товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим договором. Згідно п. 2.2 Договору кредит надається в загальному розмірі 4000 грн. Строк період користування кредитними коштами складає 20 днів та починається з 25.09.2021 та закінчується 15.10.2021 (включно) (п. 2.3 Договору). Пунктом 2.5 Договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (додаток №1 до цього договору). Згідно з пунктом 2.7 Договору плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів користування кредитом, визначену у пункті 2.3 цього Договору, та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства і закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства. Відповідно до п.9.13 Договору за користування наданими за цим договором грошовими коштами у строк передбачений п.2.3 цього договору встановлюється процентна ставка у розмірі 666% річних (або 1.95% за 1 день користування грошовими коштами). Додатком №1 до договору позики №3313906724-125322 від 25 вересня 2021 року є графік платежів. Вказаний договір позики та додаток №1 до договору позики підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Факторинг партнерс» нарахувало [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 20768 грн 00 коп., яка складається з 4000 грн заборгованості за кредитом і 16768 грн 00 коп. заборгованості за процентами. 21 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №5182926 (далі - Договір). Пункт 1.1.Кредитного договору, що укладений з відповідачем, чітко передбачено предмет договору - позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000.00 грн. у валюті: Українські гривні. Згідно п.1.3. Договору кредит надається строком на 15 днів з 21.07.2021 (строк кредитування). Пунктом 1.4 Договору визначено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 05.08.2021. Відповідно до п.1.5 Договору загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 1437.50 грн. в грошовому виразі та 46,729.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 6437.50 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Згідно п.1.5.1. Договору комісія за надання кредиту становить 500 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом становлять 937 грн 50 коп., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2. Кредитного договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 Кредитного договору). Згідно п.1.7. Договору тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього договору. Відповідно до п.2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п.2.2. Договору плата за кредитом: 2.2.1. Позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. 2.2.2. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. Згідно п.2.3.1.2. Договору пролонгація на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Пунктом 2.4.1. Договору передбачено зобов`язання позичальника повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4 Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Згідно п.6.1. Договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно п.6.2. Договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посилання на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником товариству через Веб- сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS -повідомлення для позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству. Відповідно до п.6.3. Договору приймаючи пропозицію товариства про укладення кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил. Додатком №1 до договору про споживчий кредит №5182926 від 21 липня 2021 року є Графік платежів за договором про споживчий кредит 5182926 від 21 липня 2021 року. Додатком №2 до договору про споживчий кредит №5182926 від 21 липня 2021 року є паспорт споживчого кредиту у якому, зокрема, зазначено основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. Також відповідачкою 21 липня 2021 року заповнено анкета-заява на кредит №5182926. ТОВ «Факторинг партнерс» нарахувало [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 20217 грн 46 коп., яка складається з 3573 грн заборгованості за кредитом і 16644 грн 46 коп. заборгованості за процентами. 11 серпня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено договір позики №2931877 відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 12000 грн 00 коп., строком на 24 дні до 04 вересня 2021 року. Згідно п. 2.1. Договору позики за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та оплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідно до п. 2.2. Договору позики позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 12000 грн 00 коп. Згідно з п. 2.4.2. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1.09450 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п 2.4.3. та п. 2.4.4 договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000 % від суми позики за кожен день, користування позикою в межах повного строку позики. Згідно з п. 2.5. Договору розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Відповідно до п. 2.6. Договору позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору. Згідно з п.3.1.1 Договору проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до повного погашення заборгованості включно. За змістом п. 3.1.2 Договору в межах строку позики проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до п.3 Додатку №1 до Договору. Відповідно до п. 3.2.1 Договору проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором у розмірі, визначеному в п. 2.5 Договору за кожен день прострочення. Додатком №2 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року є Додаткова угода №1 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року. Відповідно до п.1 Додаткової угоди №1 сторони погодили продовжити строк позики на 7 днів до 11 вересня 2021 року. Згідно п.2 Додаткової угоди №1 середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий:1.99000%. Додатком №1 до Додаткової угоди №1 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року є Графік обов`язкових платежів за додатковою угодою №1 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року. Додатком №3 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року є Додаткова угода №2 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року. Відповідно до п.1 Додаткової угоди №2 сторони погодили продовжити строк позики на 7 днів до 19 вересня 2021 року. Згідно п.2 Додаткової угоди №2 середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий:1.99000%. Додатком №1 до Додаткової угоди №2 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року є Графік обов`язкових платежів за додатковою угодою №2 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року. Додатком №4 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року є Додаткова угода №3 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року. Відповідно до п.1 Додаткової угоди №3 сторони погодили продовжити строк позики на 7 днів до 28 вересня 2021 року. Згідно п.2 Додаткової угоди №3 середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий:1.99000%. Додатком №1 до Додаткової угоди №3 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року є Графік обов`язкових платежів за додатковою угодою №3 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року. Додатком №5 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року є Додаткова угода №4 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року. Відповідно до п.1 Додаткової угоди №4 сторони погодили продовжити строк позики на 30 днів до 28 жовтня 2021 року. Згідно п.2 Додаткової угоди №4 середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий:1.99000%. Додатком №1 до Додаткової угоди №4 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року є Графік обов`язкових платежів за додатковою угодою №4 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року. Вказаний договір позики та додаткові угоди до нього підписано відповідачкою електронними підписами одноразовим ідентифікатором. Також відповідачкою підписано електронним підписом паспорт позики в якому, зокрема, зазначено про основні умови надання коштів у позику, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовна загальна вартість позики для споживача. ТОВ «Факторинг партнерс» нарахувало [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 72858 грн 00 коп., яка складається з 12000 грн заборгованості за кредитом і 60858 грн 00 коп. заборгованості за процентами. 28 вересня 2021 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] укладено договір позики №555156935653 (далі - Договір). Відповідно до п. 1.1 Договору позикодавець надає позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму у загальному розмірі 6500 грн., на строк 30 календарних днів. Згідно п.1.1.1 Договору сторони погодили тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання позичальником умов договору та становить: - знижена процентна ставка, фіксована, становить 1,21 % за день (440.00% річних) від суми позики в межах строку надання позики, зазначеного в п. 1.1. цього Договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом 1 календарного дня, що слідує за датою закінчення такого строку; - стандартна процентна ставка, фіксована, становить 2.60% за день (950.00% річних) від суми позики та застосовується в межах строку надання позики, зазначеного в п.1.1. цього договору, якщо позичальник не виконав умови, зазначені в п.п.1.1.1.1. договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст. 1048 ЦК України. Положеннями п.2.1. Договору позики встановлено, що позика надається позичальнику шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки, зазначений у реєстраційній анкеті клієнта-позичальника. Пунктом 2.2. Договору позики встановлено, що датою надання позики є дата списання грошових коштів з поточного рахунку позикодавця на банківський картковий рахунок позичальника, передбачений у п.2.1. цього договору. Згідно з п.2.3. Договору позики у випадку проведення сторонами пролонгації/реструктуризації заборгованості за раніше укладеним договором позики, позика позичальнику надається шляхом погашення позикодавцем заборгованості за раніше укладеним договором позики та проведення відповідних бухгалтерських проводок в системі з одночасним формуванням позичальником заборгованості за цим договором в розмірі, що дорівнює не погашеній заборгованості за попереднім договором позики. Положеннями п.3.1. Договору позики передбачено, що позичальник здійснює повернення позики і сплачує проценти згідно із загальними умовами та відповідно до графіку платежів (Додаток №1 до цього Договору, є його невід`ємною частиною та підписується позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором у вигляді СМС-коду). Графік платежів розміщується в особистому кабінеті позичальника на сайті системи. Додатком №1 до Договору позики №555156935653 від 28.09.2021 є Графік платежів №555156935653-1. Додатком №2 до Договору позики №555156935653 від 28.09.2021 є розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором. Вказаний договір позики та додатки до нього підписано відповідачем електронним цифровим підписом. Також відповідачем підписано паспорт позики в якому, зокрема, зазначено основні умови надання позики, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості позики. ТОВ «Факторинг партнерс» нарахувало [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 16650 грн 80 коп., яка складається з 6500 грн заборгованості за кредитом і 10150 грн 80 коп. заборгованості за процентами. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Пунктами 5-7 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (ст. 1 ЗУ «Про електронний цифровий підпис»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»). Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20. З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги те, що вказані вище кредитні договори укладено з [PERSON] за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариств, доступ до яких забезпечується споживачу через веб-сайт, [PERSON] підписала їх електронним підписом за допомогою одноразових ідентифікаторів, тому без їх отримання, без здійснення входу до інформаційно-комунікаційної системи кредитора такі договори не були б укладені. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 року у справі № 132/1006/19, від 28.04.2021 року у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 року у справі № 234/8084/20, від 08.08.2022 року у справі № 234/7298/20. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. 28 грудня 2021 року було укладено договір №28-12/2021-72 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5182926. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5182926. 18 лютого 2025 року було укладено договір №18-02/25 з додатковими угодами до нього, відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5182926. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №5182926. 09 лютого 2022 року було укладено договір №09/02-2022 відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2931877. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2931877. 18 лютого 2025 року було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2931877. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №2931877. 07 березня 2023 року було укладено договір №07/03/23 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо фінанс» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3313906724-125322. 18 лютого 2025 року було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3313906724-125322. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №3313906724-125322. 18 грудня 2023 року було укладено договір №18/12-2023 з додатковими угодами до нього, відповідно до якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №555156935653. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за кредитним договором №555156935653 . Зазначене підтверджується договорами факторингу від 07 березня 2023 року №07/03/23, 18 лютого 2025 року №18-02/25, 28 грудня 2021 року №28-12/2021-72, 10 січня 2023 року №10-01/2023, 18 лютого 2025 року №18-02/25, 09 лютого 2022 року №09/02-2022, 10 січня 2023 року №10-01/2023, 18 грудня 2023 року №18/12-2023, 18 лютого 2025 №18-02/25, актами приймання - передавання реєстру боржників за вказаними договорами факторингу та реєстрами боржників. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» є новим кредитором у зобов`язаннях за кредитним договором, які були укладені з [PERSON] . У порушення умов кредитних договорів відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала та допустила прострочення повернення кредиту, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за вищевказаними кредитними договорами. Доказів погашення тіла кредиту матеріали справи не містять. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом становить 130494 грн 26 коп. Нормами ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. У наданому суду відзиві відповідачка зазначила, що позовні вимоги про стягнення з неї вказаної заборгованості є безпідставними, оскільки доказів отримання нею вказаних кредитних коштів позивачем не надано. Однак, суд відхиляє такі твердження відповідачки з огляду на наступне. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Відповідно до п.1 ст.13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинний на день укладення кредитного договору), «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Згідно з п.3 ст.13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник) оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів із зазначенням дати здійснення розрахунку. Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин. Згідно з ст.16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. Відповідно до змісту укладених кредитних договорів укладених з [PERSON] , надання кредитних коштів здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника. Як вбачається з довідки АТ «Універсал банк», наданої на виконання ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області, на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] банком було емітовано картку № [NUMBER] . На картковий рахунок № [NUMBER] за період 21.07.2021-26.07.2021 було зарахування коштів у сумі 5000 грн., за період з 11.08.2021 по 16.08.2021 було зарахування коштів у сумі 12000 грн., за період з 25.09.2021 по 30.09.2021 було зарахування коштів у сумі 4000 грн., за період з 28.09.2021 по 30.09.2021 було зарахування коштів у сумі 6500 грн. Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону за картковим рахунком № [NUMBER] та знаходиться в анкетних даних [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Повний номер рахунку за картою № [NUMBER] - [NUMBER] . Номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № № [NUMBER] за періоди з 21.07.2021 по 26.07.2021, з 11.08.2021 по 16.08.2021, з 25.09.2021 по 30.09.2021, з 28.09.2021 по 30.09.2021 - +380934218952. Також факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується виписками про рух коштів картковим рахунком. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами №555156935653, №3313906724-125322, №5182926 та №2931877, в межах нарахування за тілом кредиту, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Щодо заперечень відповідачки з приводу нарахування відсотків за кредитними договорами поза межами строку дії кредитних договорів, суд зазначає наступне. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом". У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Відповідно до умов Договору позики № 555156935653 від 28 вересня 2021 року позикодавець надає на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму в загальному розмірі 6500 грн., на строк 30 календарних днів під проценти, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти. Згідно з умовами договору позики сторони погодили тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить вiд фактичного виконання позичальником умов договору та становить: знижена процентна ставка, фіксована 1,21% за день (440.00% річних) від суми позики у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом 1 календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п. 1.1.1.1 Договору); стандартна процентна ставка, фіксована 2.60% за день (950.00% річних) від суми позики застосовується: - у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в пп 1.1.1.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки, та - у межах періоду прострочення, але не більше 30 календарних днiв поспiль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 част.1 статті 1048 Цивільного кодексу України (п. 1.1.1.2 договору). Як встановлено вище, умовами Договору позики № 555156935653 від 28 вересня 2021 року визначено, що позика у сумі 6500 грн. надається відповідачці на строк 30 днів зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 2.19 % в день або 2,60% в день у разів повного погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом 1 календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, тобто в межах строку кредитування відповідачці мали бути нараховані відсотки у сумі 2359 грн 50 коп. (6500 грн. х 1,21% х 30 днів) або 7020 грн. (6500 грн. х 2,60% х 30 днів) у разі не виконання вимог п. 1.1.1.1 договору. Як вбачається з довідки по договору позики № 555156935653 від 28 вересня 2021 року відповідачці нараховано відсотки за кредитним договором: за перші 30 днів з 28.09.2021 по 27.10.2021 в сумі 2350 грн 80 коп. за відсотковою ставкою 1,21%; за 29.10.2021 відсотки в сумі 3062 грн. Починаючи з 30.10.2021 року відповідачці нараховані відсотки за наступні 28 днів з 30.10.2021 по 26.11.2021 в сумі 4737 грн 04 коп., загальний розмір заборгованості за відсотками - 10149 грн 84 коп. При стягненні заявленої позивачем заборгованості за нарахованими процентами необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між контрагентами кредитних договорів умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 30 днів відповідно, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку кредиту. Такий механізм не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Як встановлено судом, строк кредитування за кредитним договором від 28 вересня 2021 року № 555156935653 був погоджений сторонами та становив 30 днів. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. Враховуючи, що договір позики № 555156935653 від 28 вересня 2021 року укладено з відповідачкою строком на 30 календарних днів, тому нараховані відповідачці відсотки з 30 жовтня 2021 року по 26 листопада 2021 року у сумі 4737 грн 04 коп. до стягнення не підлягають. Відтак, розмір відсотків за користування кредитом у межах строку дії договору (з 28 вересня 2021 року по 27 жовтня 2021 року) складає 2350 грн 80 коп. Щодо договору позики №3313906724-125322 від 25 вересня 2021 року. 25 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» і [PERSON] уклали кредитний договір, на виконання якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» надало відповідачці кредит у розмірі 4000 грн., строком на 20 днів з 25.09.2021 по 15.10.2021 зі сплатою процентів в розмірі 1,95% за 1 день користування грошовими коштами. Також сторони передбачили, що у разі виникнення тимчасових фінансових труднощів або інших обставин, що можуть мати наслідком невиконання та/чи неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором, позичальник має право порушувати перед кредитором питання про продовження строку, встановленого пунктом 2.3 цього договору, шляхом направлення позикодавцю відповідного звернення (клопотання) через особистий кабінет користувача за допомогою ІТС, в порядку та на умовах визначених у пункті 3.19 цього договору (пункт 4.1.2 кредитного договору). Доказів того, що за відповідним зверненням (клопотанням) [PERSON] було продовжено (пролонговано) строк кредитування матеріали справи не містять. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики №3313906724-125322 від 25 вересня 2021 року відповідачці нараховано заборгованість за відсотками в розмірі 1480 грн 00 коп. Строк кредитування за кредитним договором від 25 вересня 2021 року №3313906724-125322 був погоджений сторонами та становив 20 днів. Відтак, позивачем правомірно нараховано відсотки за користування кредитом у межах строку дії договору з 25 вересня 2021 року по 15 жовтня 2021 року в розмірі 1480 грн 00 коп. Щодо договору про споживчий кредит №5182926 від 21 липня 2021 року. 21 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №5182926 відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 5000.00 грн., строком на 15 днів з 21.07.2021 по 05.08.2021 зі сплатою відсотків, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Порядок пролонгації за кредитним договором №5182926 від 21 липня 2021 року укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] передбачено п. 2.3.1.2. Договору, згідно якого, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування(з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення(продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних(базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом. З наведеного слідує, що пролонгація за кредитним договором не може перевищувати 60 днів, відповідно, нарахування відсотків також не може продовжуватися більше, ніж на 60 днів. Довідки ТОВ «Мілоан» щодо відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором, з 21.07.2021 по 05.08.2021, тобто за 15 днів нарахування процентів здійснювалося у відповідності до п. 1.5.2. Договору, тобто за зниженою процентною ставкою 1,25% в день. Як вбачається з вказаної довідки, договір про споживчий кредит №5182926 від 21 липня 2021 року було пролонговано відповідно до п.2.3.1.2 Договору. Відтак, згідно проведеного розрахунку, з урахуванням пролонгації, відповідачці правомірно нараховані відсотки в межах строку дії кредитного договору. З вищенаведеного слідує, що стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають відсотки за користування кредитом в розмірі 6282 грн 76 коп. Щодо договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року. 11 серпня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено договір позики №2931877 відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 12000 грн 00 коп., строком на 24 дні до 04 вересня 2021 року Згідно з п. 2.4.2. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1.09450 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п 2.4.3. та п. 2.4.4 договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000 % від суми позики за кожен день, користування позикою в межах повного строку позики. Згідно з п. 2.5. Договору розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Додатковою угодою №4 до договору позики №2931877 від 11 серпня 2021 року сторонами погоджено строк позики на 30 днів до 28 жовтня 2021 року. Як вбачається із Додаткової угоди №4, зокрема із графіку погашення відсотків, сторонами погоджено сплату відсотків в розмірі 19164 грн 00 коп. Згідно розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Маніфою», відповідачці нараховано відсотки за період з 11 серпня 2021 року по 28.10.2021 в розмірі 16047 грн 46 коп. З 29.10.2021 по 17.12.2021 відповідачці нараховано відсотки в розмірі 11940 грн 00 коп. Крім того, за період з 01.11.2021 по 17.12.2021 відповідачці нарахована прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 6000 грн 00 коп. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем на виконання умов кредитного договору було сплачено 8883 грн 36 коп., з яких 6000 грн 00 коп. було зараховано банком на погашення прострочених відсотків, а решту - на погашення поточних відсотків. Відтак, загальна заборгованість за процентами становить 25104 грн 00 коп. Як встановлено судом, строк кредитування за вказаним кредитним договором, з урахуванням Додаткової угоди, погоджено до 28 жовтня 2021 року. Доказів пролонгації договору позики чи укладення додаткових угод щодо продовження строку дії кредитного договору матеріали справи не містять. Оскільки сторонами погоджено сплату відсотків в розмірі 19164 грн 00 коп. та з урахуванням сплати відповідачкою 8883 грн 36 коп., суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають відсотки за користування кредитом в розмірі 10280 грн 64 коп. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» про стягнення заборгованості за кредитними договорами №555156935653, №3313906724-125322, №5182926 та №2931877 в частині нарахування відсотків, підлягають до часткового задоволення в сумі 20394 грн 20 коп. Суд не заперечує право позивача на нарахування відсотків після набуття прав вимоги за договорами факторингу, однак такі нарахування повинні бути здійсненні в межах строку дії договору. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Статтею 15 ЦПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст. 60 ЦПК України). Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регулюються Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність. Частиною 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність закріплено перелік документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги: договір про надання правової допомоги, довіреність, ордер, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно зі ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України ). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу. 3) розподіл судових витрат (ст. 141 ЦПК України). Згідно з ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зазначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року №02-07/2024, заявку на надання юридичної допомоги №493 від 02.06.2025, витяг з акту №13 про надання юридичної допомоги від 30 червня 2025 року. З наданих документів вбачається, що сторони погодили витрати на правничу допомогу за наступні послуги: надання усної консультації з вивченням документів в сумі 4000 грн 00 коп.; надання письмової консультації з вивченням документів в сумі 3000 грн 00 коп., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду в сумі 18000 грн 00 коп. У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. У питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної палати Верховного Суду у справі №922/445/19, де серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19 та № 910/16803/19. Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) також акцентувала увагу на те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. Отже, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалося від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 487/4983/20. У наданому суду відзиві відповідачка клопотала про відмову позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки такі є необґрунтованими. Надаючи оцінку співмірності витрат на правничу допомогу зі складністю справи, суд ураховує кількість підготовлених процесуальних документів представником позивача, а також кількість витраченого часу на інші дії. Беручи до уваги характер спірних правовідносин, проаналізувавши обсяг наданих послуг адвокатом, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, виходячи із засад розумності та справедливості, суд доходить висновку, що витрати на правничу допомогу, понесені позивачем у суді, є доведеними та обґрунтованими в сумі 15000 гривень. Однак, враховуючи вимоги ч.2 ст. 141 ЦПК України, щодо стягнення судових витрат щодо пропорційності розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 5341 грн 29 коп. витрат на правничу допомогу. Щодо витрат відповідачки на правничу допомогу суд зазначає наступне. 05 серпня 2025 року між адвокатом Жупинським М.А. та [PERSON] укладено договір №05/08-25 про надання правової допомоги. Відповідно до п. 1 Договору адвокат зобов`язується здійснити представництво клієнта, що вказане в цьому договорі на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору. Безпосередній зміст правничої допомоги адвоката за цим договором полягає в тому, що клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання, яке надалі іменується дорученням під час строку дії цього договору надати клієнту наступну правничу допомогу у справі №703/5013/25 за позовом ТОВ «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме: складання та подання до суду відзиву на вказану позовну заяву. Згідно п.3 Договору за надання адвокатом правничої допомоги за цим договором, що вказана в п.1 договору, клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 6000 грн та оплатити фактичні витрати , необхідні для виконання цього договору. Враховуючи вимоги ч.6 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача належить стягнути 3863 грн 48 коп. витрат на правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 862 грн 58 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial