Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява адвоката Яремчук Людмили Валентинівни, яка діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , про встановлення факту непроживання. В обгрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з лютого 1981 року. 02.03.2024 року чоловік позивачки [PERSON] , який до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] , помер. Від шлюбу подружжя мають двох дітей: [PERSON] та [PERSON] . Донька [PERSON] 28.06.2024 року одружилась, змінивши прізвище на « [PERSON] » та разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] , поїхала до російської федерації до свого чоловіка [PERSON] . Останній раз донька [PERSON] приїздила додому на пару тижнів у 2014 році. По приїзду в Україну донька [PERSON] зареєструвала своїх дітей за місцем своєї реєстрації. Тобто, на день смерті чоловіка позивачки та батька дітей, за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані, але не проживали: донька [PERSON] та її діти - [PERSON] та [PERSON] . Після смерті чоловіка [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] та транспортний засіб. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Апалькова Є.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але 26.11.2024 року приватний нотаріус надав постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії з тієї причини, що позивачці слід встановити той факт, що її донька та донька померлого [PERSON] за місцем реєстрації спадкодавця не проживає. Тому, на підставі викладеного, представник позивача [PERSON] змушена звернутись до суду та просить встановити факт непроживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у період з 2010 року по день смерті [PERSON] [INFO] . Позивачка в судовому засіданні, яке відбувалось 25.11.2026 року, викладені в позовній заяві обставини підтримала та на задоволенні позову наполягала. Крім цього, додатково суду пояснила, що її покійний чоловік за час свого життя доньку зняв з реєстраційного обліку в належній йому квартирі, проте, їх спільна донька, за його згодою, через деякий час зареєструвалась в житловому будинку, що належав їм з чоловіком. На даний час вони з донькою спілкуються лише в телефонному режимі. Донька усно позов визнала, проте, будь-які заяви чи клопотання надати не може. Крім того, в цьому році вона має намір отримати громадянство російської федерації. В судове засідання 26.11.2026 року позивачка не прибула, надавши заяву про розгляд справи у свою відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні викладенні в позовній заяві обставини підтримала та на задоволенні позову наполягала. Крім цього, додатково суду пояснила, що донька позивачки по справі будь-які заяви чи клопотання надати не може з причини відсутності у неї електронного підпису. Крім цього, на день смерті спадкодавця, відповідачка, будучи зареєстрованою за адресою реєстрації, там не проживала. Реєстрація відповідачки в спадковому майні для позивачки створює незручності, оскільки вона позбавлена права на переоформлення спадкового майна на себе, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідачка про розгляд справи повідомлялась, згідно із законом, однак, в судове засідання не прибула, будь-які клопотання чи заяви на адресу суду не надала, своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, не скористалась. Конверт, який був направлений за адресою її місця реєстрації, повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.23). Третя особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду на надав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 1217 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1\~ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до\~ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, [INFO] помер чоловік позивачки по справі та батько відповідачки [PERSON] , який до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] (а.с.5). Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] ; та транспортний засіб. Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, й зі спадкової справи, яка була заведена до майна померлого, з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Апалькова Є.В. звернулась лише позивачка по справі. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено з тієї причини, що за адресою місця проживання спадкодавця на день смерті, окрім позивачки по справі, була зареєстрована відповідачка, яка померлому доводиться донькою (а.с.10). Тобто, дані обставини свідчать про те, що позивачка як спадкоємець першої черги позбавлена можливості вчинити дії щодо спадкового майна, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. При цьому, позивачка як на підставу позову посилається на те, що відповідачка по справі з 2009 року за адресою своєї реєстрації не проживає і на день смерті спадкодавця проживала і проживає за межами України - в російській федерації. Судом, в ході розгляду даної справи, були дослідженні довідки та акти, з яких вбачається те, що відповідачка, дійсно, за адресою своєї реєстрації на проживає з 2009 року, які стороною позивача були долучені в якості доказів по справі (а.с.7-8). Крім цього, в судовому засіданні були допитані й свідки [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою позивачки, з якою знайома, приблизно, 17 років. Знає напевно, що відповідачка по справі проживає за межами України, а саме: в російській федерації. Вона приїздила в [PERSON] до батьків, приблизно, 10 років тому назад. На час смерті спадкодавця з ним проживала позивачка по справі та їхній спільний син [PERSON] . Відповідачка не приїздила, навіть, на похорон батька. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив та фактично підтвердив той факт, що відповідачка проживає в російській федерації, та востаннє він її бачив, приблизно, 11 років тому назад. На день смерті [PERSON] з ним проживала його дружина - позивачка по справі та їхній спільний син [PERSON] . Таким чином, суд, дослідивши докази, вислухавши свідків, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки підставою для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] була наявність інших спадкоємців першої черги, а саме: відповідачки по справі, яка, відповідно до вимог чинного законодавства, могла бути особою, яка спадщину прийняла фактично. Проте, в судовому засіданні факт непроживання відповідачки на час смерті спадкодавця разом з ним знайшов своє підтвердження та сумніву не викликає, оскільки підтверджується належними та допустимими доказами та показами свідків. Тому, приймаючи до уваги те, що позивачка являється єдиною спадкоємицею першої черги за законом, що претендує на спадок, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню, оскільки не суперечать вимогам та законним інтересам сторін, а також не порушують права та інтереси третіх осіб. Враховуючи викладене та

Outcome: approved