Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Виклад позиції заявника. [PERSON] , через свого представника - адвоката Билима О.М., звернулась до суду з заявою в якій просить: - встановити факт, що має юридичне значення, проживання [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , однією сім`єю з вересня 2019 року, як чоловік та жінка без шлюбу з військовослужбовцем [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , який загинув [INFO] поблизу селища Новоселівське, Сватівського району, Луганської області; - встановити факт, що має юридичне значення, перебування [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , на повному утриманні військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , який загинув [INFO] поблизу селища Новоселівське, Сватівського району, Луганської області, з вересня 2019 року на дату загибелі [INFO] включно. В обґрунтування заяви представник заявника [PERSON] - адвокат Билим О.М. зазначив, що [PERSON] та [PERSON] були знайомі тривалий час, підтримували дружні стосунки, а з вересня 2019 року подружні стосунки переросли у більш тісні довготривалі відносини, як між чоловіком та жінкою, і тому [PERSON] запропонував [PERSON] звільнитись із роботи у ТОВ «Агрофірма «Піщанська», та проживати однією сім`єю в будинку [ADDRESS] , в якому він постійно проживав. Вона з радістю сприйняла пропозицію [PERSON] про спільне проживання як чоловіка та жінки, оскільки між ними були взаємні почуття, які підтвердились спільним побутом та проживанням, систематичним веденням спільного господарства, спільними витратами, спрямованими на забезпечення життєдіяльності сім`ї у складі [PERSON] та [PERSON] . В зв`язку із прийняттям [PERSON] пропозиції [PERSON] , про постійне спільне проживання як чоловік та жінка без шлюбу, вона вимушена була звільнитись із роботи, оскільки переїхала в іншу місцевість, та перебувати на повному утриманні [PERSON] , як чоловіка. В зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, [PERSON] розпочав служити з 01.03.2022 року у лавах Збройних Сил України, приймаючи участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, забезпечення їх здійснення та перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , вказавши [PERSON] у своїх військово-облікових документах як дружину. З квітня 2022 року [PERSON] продовжив здійснювати утримання [PERSON] , яку вважав своєю дружиною, та перераховував отримані доходи на забезпечення потреб та забезпечення життєдіяльності сім`ї, ведення спільного господарства за період з 09.04.2022 року по 31.03.2023 року у загальній сумі 530197,00 грн. [PERSON] здійснювала за отримані кошти ведення спільного господарства за адресою: [ADDRESS] , вела спільний бюджет, поліпшувала умови проживання в цьому будинку шляхом здійснення ремонтних робіт, облаштування будинку каналізаційною системою, придбанням в будинок нових меблів, оплати послуги з електропостачання в будинку, вирощування огородини, оплату власних потреб та оплату продуктів харчування, оскільки [PERSON] виконував свій конституційний обов`язок по захисті Батьківщини у складі військової частини [NUMBER] , що засвідчує реальність сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а отримані від нього кошти були для неї постійним і єдиним джерелом для її існування та життєдіяльності, оскільки вона не мала змогу працювати в зв`язку із створенням з вересня 2019 року сім`ї у їх складі, не мала і не має з вересня 2019 року будь-яких доходів. Під час реабілітаційних заходів у МРЦ «Миргород», після поранення [PERSON] , [PERSON] у період з 16.11.2022 року по 25.11.2022 року надавала йому необхідну підтримку та допомогу, здійснювала за ним догляд, оскільки він потребував сторонньої допомоги та моральної підтримки, і йому було складно організовувати свою життєдіяльність через отримане поранення. [PERSON] загинув [INFO] біля селища Новоселівське, Сватівського району, Луганської області, при захисті Батьківщини, виявивши стійкість та мужність, під час виконання бойових завдань, причиною смерті є вибухова травма. Сповіщення про смерть [INFO] [PERSON] , за номером №0501/13/1/409 від 04.04.2023 року військової частини [NUMBER] , має чітку інформацію відносно сімейного споріднення загиблого [PERSON] по відношенню до [PERSON] , як її чоловік. Сповіщення №172 від 14.08.2023 року [INFO] за номером №4248, яку отримала [PERSON] у зв`язку із смертю [INFO] [PERSON] , також має чітку інформацію відносно сімейного споріднення загиблого [PERSON] по відношенню до [PERSON] , як її чоловік. Іншим чином ніж ухвалення судового рішення [PERSON] не може підтвердити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] та перебування на його повному утриманні, оскільки він на даний час загинув при виконанні бойового завдання. Факт просить встановити з метою оформлення [PERSON] пенсії по втраті годувальника, її соціального захисту як члена сім`ї загиблого, та отримання одноразової грошової допомоги на підставі ПКМУ №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», після загибелі [INFO] [PERSON] , [INFO] . Встановлення даних фактів має для неї юридичне значення, впливає на можливість отримання нею матеріальних виплат та гарантій на підставі ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», надає пільги, а також дає можливість скористатись правом на оформлення одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця відповідно до ст. 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Рух справи в суді. Ухвалою судді від 19.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено заяву до судового розгляду, витребувано докази з Красноградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та з [INFO] . Ухвалою від 02.10.2024 року залучено заінтересованою особою [PERSON] . Ухвалою від 07.05.2025 року витребувано докази від військової частини [NUMBER] . Ухвалою від 24.10.2025 року витребувано докази у Головного управління ДПС у Харківській області. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. Від представника заявника [PERSON] - адвоката Билима О.М. до суду надійшла письмова заява в якій просить справу розглядати за його відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити. Від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 03.09.2024 року (а.с. 69) надійшла заява в якій просять розгляд справи за заявою [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу та перебування [PERSON] на повному утриманні [PERSON] на дату загибелі включно, без участі повноважного представника ПФУ в судовому засіданні, у зв`язку з відсутністю заперечень щодо обставин викладених заявником. Від Управління соціального захисту населення Красноградської районної державної адміністрації (нова назва Управління соціальної та ветеранської політики Берестинської районної державної адміністрації) надійшов до суд 05.09.2024 року відзив (а.с. 74-75) в якому вказують, що встановлення юридичних фактів, про які просить [PERSON] , не створюють для нею правових підстав для надання в подальшому статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України згідно з Порядком надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 року (із змінами) відповідно до пункту 5 частини першої статті 10-1 ЗУ «Про статус та соціальний захист ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки відсутні законні підстави. З Управлінням соціальної та ветеранської політики Берестинської районної державної адміністрації Харківської області 25.02.2025 року (а.с. 130) та 29.10.2025 року до суду надійшла письмова заява в якій просять справу розглядати за відсутності їх представника. [INFO] (нова назва [INFO] ) 05.09.2024 року та 31.05.2025 року (а.с. 121) подав до суду заяву в якій просить справу розглядати за відсутності представника та прийняти рішення на розсуд суду. З Міністерства оборони України 05.09.2024 року до суду надійшли пояснення в яких просять справу розглядати без участі їх представника та залишити заяву [PERSON] без розгляду, вказуючи, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Від встановлення факту визнання заявниці членом сім`ї померлого військовослужбовця залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання одноразової грошової допомоги. При цьому, даний факт повністю заперечується заінтересованою особою Міністерством оборони України. Таким чином, у заявниці фактично виник спір, зокрема з органом, який призначає та виплачує відповідну допомогу, і який заперечує проти такого факту, що виключає можливість розгляду поданої заяви в порядку окремого провадження. Крім того зазначають, що заявниця вказала, що вона перебуває на утриманні померлого військовослужбовця, однак вона не надала доказів на підтвердження наявності/відсутності її доходів та доходів померлого для співвідношення їх розміру та встановлення факту утримання, так як повинно бути доведено, що дохід померлого був саме єдиним джерелом її доходу. Тобто заявниця ні яким чином не підтвердила свого перебування на утриманні померлого військовослужбовця, не надала належних доказів. [INFO] на виконання ухвали суду про витребування доказів 03.09.2025 року (а.с. 70) надав суду наявну в нього інформацію. Представник заінтересованої особи [INFO] та заінтересована особа [PERSON] в судові засідання жодного разу не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому порядку, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, заперечень проти заяви [PERSON] суду не направляли. Інші учасники судового процесу також, в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, від них маються клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Згідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне розглянути справу по суті в даному судовому засіданні, оскільки неявка учасників справи в даному випадку не перешкоджає розгляду справи. Враховуючи, що в дане судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Позиція суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Фактичні обставини, встановлені судом. Судовим розглядом встановлено, що при виконанні бойового завдання [INFO] біля селища Новоселівське, Сватівського району, Луганської області загинув [PERSON] , що підтверджується Сповіщення про смерть [INFO] [PERSON] , за номером №0501/13/1/409 від 04.04.2023 року військової частини [NUMBER] , Сповіщення №172 від 14.08.2023 року [INFO] за номером №4248 та свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 07.04.2023 року. Після смерті [PERSON] виникла необхідність вирішувати питання пов`язані з оформлення пільг та компенсацій, а також виплати грошової допомоги. Однак при підготовці документів виявилося, що заявниця [PERSON] не може подати весь пакет необхідних документів, оскільки проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу. В заяві представник заявниці - [PERSON] зазначає, що [PERSON] та [PERSON] були знайомі тривалий час, підтримували дружні стосунки, а з вересня 2019 року подружні стосунки переросли у більш тісні довготривалі відносини, як між чоловіком та жінкою, і тому [PERSON] запропонував [PERSON] звільнитись із роботи у ТОВ «Агрофірма «Піщанська», та проживати однією сім`єю в будинку [ADDRESS] , в якому він постійно проживав. Вона з радістю сприйняла пропозицію [PERSON] про спільне проживання як чоловіка та жінки, оскільки між ними були взаємні почуття, які підтвердились спільним побутом та проживанням, систематичним веденням спільного господарства, спільними витратами, спрямованими на забезпечення життєдіяльності сім`ї у складі [PERSON] та [PERSON] . В зв`язку із прийняттям [PERSON] пропозиції [PERSON] , про постійне спільне проживання як чоловік та жінка без шлюбу, вона вимушена була звільнитись із роботи, оскільки переїхала в іншу місцевість, та перебувати на повному утриманні [PERSON] , як чоловіка. В зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, [PERSON] розпочав служити з 01.03.2022 року у лавах Збройних Сил України, приймаючи участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, забезпечення їх здійснення та перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , вказавши [PERSON] у своїх військово-облікових документах як дружину. З наданих доказів до заяви вбачається, що з квітня 2022 року [PERSON] перерахував грошові кошти [PERSON] , а саме: 09.04.2022 року - 100.00 грн.; 09.04.2022 року - 8000.00 грн.; 10.04.2022 року - 3000.00 грн.; 07.05.2022 року - 10000.00 грн.; 23.05.2022 року - 20026.03 грн.; 02.06.2022 року - 50025.01 грн.; 24.06.2022 року - 90027.01 грн.; 15.07.2022 року - 4020.10 грн.; 01.08.2022 року - 70028.01 грн.; 23.08.2022 року - 80024.01 грн.; 11.09.2022 року - 25050.00 грн.; 21.09.2022 року - 70050.00 грн.; 02.11.2002 року - 20050.00 грн.; 28.11.2022 року - 10050.00 грн.; 06.12.2022 року - 10050.00 грн.; 11.12.2022 року - 10050.00 грн.; 19.12.2022 року - 10050.00 грн.; 16.01.2023 року - 4020.10 грн.; 25.01.2023 року - 5025.13 грн.; 09.02.2023 року - 5025.13 грн.; 14.02.2023 року - 1407.04 грн.;14.02.2023 року - 3015.08 грн.; 22.02.2023 року - 1005.03 грн.; 23.02.2023 року - 5025.13 грн.; 07.03.2023 року - 5025.13 грн.; 23.03.2023 року - 5025.13 грн.; 31.03.2023 року - 5025.13 грн., а всього за період з 09.04.2022 року по 31.03.2023 року 530197 грн. [PERSON] загинув [INFO] біля селища Новоселівське, Сватівського району, Луганської області, при захисті Батьківщини, причиною смерті є вибухова травма, що підтверджується матеріалами справи. Сповіщення про смерть [INFO] [PERSON] , за номером №0501/13/1/409 від 04.04.2023 року військової частини [NUMBER] , має інформацію відносно сімейного споріднення загиблого [PERSON] по відношенню до [PERSON] , як її чоловіка. Довідкою №17-39/106 від 12.04.2023 року Кегичівської селищної ради Харківської області підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала разом із співмешканцем загиблим [PERSON] за адресою [ADDRESS] , та вела з ним спільне господарство. Спільні фото загиблого [PERSON] з [PERSON] , особиста інтернет переписка, отримання посмертної нагороди після смерті [PERSON] у вигляді ордену «За мужність 3-го ступеня», підтверджує наявність між ними відносин як між чоловіком та жінкою. Сповіщення №172 від 14.08.2023 року [INFO] за номером №4248, яке отримала [PERSON] у зв`язку із смертю [INFO] [PERSON] , також має інформацію відносно сімейного споріднення загиблого [PERSON] по відношенню до [PERSON] , як її чоловіка. Інформація з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору №2016-24-01582 від 29.07.2024 року підтверджує, що з 01.01.2020 року по 29.07.2024 року [PERSON] не має постійного місця роботи та джерел доходів. Інформація з форми ОК-5 застрахованої особи [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , підтверджує, що за період з 01.01.2020 року по 01.08.2024 року її дохід складає 13946,48 грн. Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Харківській області від 29.10.2025 року - відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору по фізичній особі [PERSON] , інформація про доходи за період з 01.09.2021 по 30.04.2023 відсутня. З відомостей з Державного реєстру про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з 01.09.2021 по 30.04.2023 по фізичній особі [PERSON] , вбачається, що він у 2022 році отримав дохід 1 079 727,13 грн, та за 3 місяці 2023 року - 256 187,69 грн. Протоколом №15/а від 17 травня 2024 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, вирішено документи [PERSON] повернути на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги. Відповідно до інформації Красноградського ВДРАЦС у Красноградському районі Харківської області СМЦ МЮ від 11.12.2024 року відсутній актовий запис про шлюб відносно [PERSON] , [INFO] , та відсутній актовий запис про шлюб відносно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пояснень [PERSON] - загиблий [PERSON] та [PERSON] знайомі давно, так як остання виросла в смт. Кегичівка, та вони мали спільне коло друзів та знайомих. [PERSON] не був одружений. З 2019 року [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловік і жінка в с. Калинівка, перед тим як переїхати до [PERSON] заявниці прийшлось звільнитися з роботи. Вони жили разом, вели спільне господарство, мали спільний побут. [PERSON] була на утриманні [PERSON] , так як він постійно працював, після того як він пішов служити, він продовжив утримувати [PERSON] шляхом перерахування коштів із свого заробітку. Отримані кошти від [PERSON] були для [PERSON] постійним та єдиним джерелом для існування та життєдіяльності. Відповідно до пояснень [PERSON] - вона тривалий час була знайома із загиблим [PERSON] , оскільки проживали в одному населеному пункті. Загиблий [PERSON] та [PERSON] були знайомі давно. Орієнтовно у вересні 2019 року [PERSON] звільнилась з роботи та з м. Краснограда переїхала до [PERSON] в с. Калинівка, де вони проживали, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний побут. [PERSON] утримував [PERSON] перераховував їй кошти, за які вона також утримувала житловий будинок в якому вони проживали. Отримані кошти від [PERSON] були для [PERSON] постійним та єдиним джерелом для існування та життєдіяльності. Встановлення фактів, що мають юридичне значення, дасть [PERSON] можливість урегулювати питання пов`язані зі соціальними виплатами та виплати грошової допомоги, оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку для встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та перебування на повному утриманні. Іншим чином ніж ухвалення судового рішення [PERSON] не може підтвердити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] та перебування на його повному утриманні, оскільки він на даний час загинув при виконанні бойового завдання. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Щодо проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України, - сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, - суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Поняття сім`ї, сформульоване у статті 3 СК України, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи [PERSON] зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. Відповідно до ч.1 ст.6 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 по справі №755/180/12/16-ц (провадження № 61-40658св18), для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19). Постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у cправі №560/17953/21 визначено підсудність вказаних справ судам загальної юрисдикції. Крім того Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09 грудня 2023 року № 3515-IX, який набрав законної сили 29.03.2024 року ст. 16-1 ЗУ Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" викладено в новій редакції та в ч. 4 вказаної статті визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Враховуючи вищевикладені обставини та досліджені судом докази, суд вважає встановленим факт проживання [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , однією сім`єю з вересня 2019 року, як чоловік та жінка без шлюбу з військовослужбовцем [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , який загинув [INFO] поблизу селища Новоселівське, Сватівського району, Луганської області, оскільки вони не перебували у шлюбі між собою при цьому в будь-якому іншому шлюбі та заява про встановлення факту проживання однією сім`єю породжує юридичні наслідки для заявника, а встановити його іншим шляхом неможливо. Щодо перебування на утриманні. Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Відповідно до змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» сім`ям загиблих осіб, зазначених у цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», (в редакції станом день загибелі військовослужбовця) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1- 8/99 (№5-рп/99) роз`яснив, під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами, постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Статтею 31 Закону України від 09.04.92 N 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка визначає в яких випадках члени сім`ї будуть вважаються утриманцями, передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі N 686/8440/16-ц. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення", члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного суду від 01.01.2012р., до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника. Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі N 1-8/99 (N 5-рп/99) роз`яснив, що членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. В постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі N 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року в справі N 210/343/19 (провадження N 61-22247св19) та від 31 серпня 2022 року в справі N 592/13089/21 (провадження N 61-5213св22) вказано, що якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Так, з матеріалів справи вбачається та судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з вересня 2019 року по [INFO] . Зокрема Довідкою №17-39/106 від 12.04.2023 року Кегичівської селищної ради Харківської області підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживала разом із співмешканцем загиблим [PERSON] за адресою [ADDRESS] , та вела з ним спільне господарство. Також вказані обставини підтверджуються поясненнями [PERSON] та [PERSON] . З інформації Головного управління ДПС у Харківській області від 29.10.2025 року вбачається, що [PERSON] за період з 01.09.2019 року по 02.04.2023 року не отримувала доходів. Інформація з форми ОК-5 застрахованої особи [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , підтверджує, що за період з 01.01.2020 року по 01.08.2024 року її дохід складає всього 13946,48 грн. Відповідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору вбачається, що [PERSON] у 2022 році отримав дохід 1079 727,13 грн, та за 3 місяці 2023 року - 256 187,69 грн, тобто його дохід у 2022 - 2023 роках в середньому складав 89 060,98 грн на місяць. Як вбачається з грошових переказів [PERSON] за період з 09.04.2022 року по 31.03.2023 року він перерахував [PERSON] грошові кошти на загальну суму 530197,00 грн. За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що доходи [PERSON] значно перевищували доходи [PERSON] та були основним джерелом засобів до існування для його сім`ї зокрема для цивільної дружини [PERSON] , які він отримував під час проходження військової служби протягом особливого періоду воєнного стану в Україні до моменту загибелі військовослужбовця. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У Постанові від 30.05.2024 року у справі № 990/49/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку про те, що як обов`язок із доказування потрібно розуміти закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, що заявниця протягом тривалого часу до моменту смерті свого цивільного чоловіка [PERSON] , дійсно перебувала на його утриманні, що підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами та поясненнями. Щодо клопотання Міністерства оборони України про залишення заяви без розгляду та даючи оцінку доводам заінтересованої особи, суд приходить до наступних висновків. 18 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду у справі 560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі N 287/167/18-ц та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі N 290/289/22-ц, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Також Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви. Отже, судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, є суд цивільної юрисдикції. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми прав до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Застосовуючи даний висновок Верховного суду, суд вважає, що між [PERSON] та Міністерством оброни України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки Міністерство оборони України не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Також судом було досліджено Витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 17.06.2024 року №15/д щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця [PERSON] , відповідно до якого заявниці не відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, а документи її повернуті для доопрацювання, та згідно вказаного витягу вбачається необхідність додати відповідні докази, зокрема рішення перебування на утриманні загиблого військовослужбовця на дату загибелі. Незгода Міністерства оброни України з доводами заявниці та звернення до суду з даною заявою не свідчить про наявність між ними спору про право цивільне, оскільки [PERSON] має намір реалізувати передбачене законом право на отримання одноразової грошової допомоги у виплаті якої їй не відмовлено. Отже судом не встановлено та не вбачається взагалі наявність будь якого спору про цивільне право, оскільки залучена заінтересована особа, яка має також право на виплату одноразової грошової допомоги, [PERSON] жодних заперечень суду з приводу заяви [PERSON] не направила, хоча судом викликалась в судові засідання неодноразово. Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення даної заяви без розгляду та вважає клопотання про залишення позову без розгляду не обґрунтоване. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Юридичні факти - це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Висновки за результатами розгляду справи. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які заявниця посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що факти, які просить встановити заявниця, породжують для неї юридичні наслідки, зокрема впливає на можливість отримання нею одноразової грошової допомоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Враховуючи вищевикладені обставини та досліджені судом докази, суд вважає встановленими факти проживання [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю з вересня 2019 року, як чоловік та жінка без шлюбу з [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] поблизу селища Новоселівське, Сватівського району, Луганської області, та перебування на його повному утриманні з вересня 2019 року на дату загибелі [INFO] включно. На підставі викладеного,

Outcome: approved