Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Рішенням Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 06.11.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості, було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за Договором про надання грошових коштів у позику № 4993250824 від 12.08.2024 року в розмірі 23\~200 грн. та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп). До ухвалення судового рішення, в позовній заяві представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» адвокат Андрущенко Михайло Валерійович вказав, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подасть докази щодо розміру витрат сторони позивача на професійну правничу допомогу. 12.11.2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» адвоката Андрущенка М.В. звернувся до суду із клопотанням про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] понесені витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. До заяви долучено копію договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06 травня 2025 року, копію заявки №3700707067 від 01.08.2025 року, копію Акта приймання-передачі послуг з правничої допомоги №3700707067 до договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06.05.2025 року з описом послуг з правничої допомоги, наданих адвокатом Андрушенко М.В., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 6216, копію ордера на надання правничої допомоги серії АН № 1685533, копію платіжної інструкції №107 від 11.11.2025 року. 13.11.2025 року відповідач Комарова Тетяна Геннадіївна подала заперечення на заяву ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» про ухвалення додаткового рішення, в якому вказала, що відсутні належні докази фактичного надання послуг, оскільки акт та заявка складені в односторонньому порядку, платіжна інструкція свідчить лише про намір провести оплату за послуги, але не містить відмітки про зарахування коштів. Також зазначила, що сума в 5000 грн. є неспівмірною з наданими послугами, а тому є завищеною. Просила відмовити у задоволенні заяви, в разі часткового задоволення зменшити суму витрат до розумного мінімум 500 -1000 грн. В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» адвоката Андрущенка Михайла Валерійовича не з`явився, просив розгляд клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу без його участі, підтримав клопотання та просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.3 ч. 1 ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною четвертою цієї ж статті ЦПК\~України встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Частиною першою статті 15\~ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до частини другої ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до частини четвертої ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною другою статті 141\~ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Професійну правничу допомогу позивачу надавав адвокат Андрущенко Михайло Валерійович на підставі Договору №06-05/2025 від 06.05.2025 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ДН №6216, Ордера на надання правничої допомоги від 01.08.2025 року. Відповідно до Акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги №3700707067 до договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06.05.2025 року з описом послуг з правничої допомоги від 10.11.2025 року, адвокат Андрущенко М.В. надав ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» послуги з правничої допомоги, а саме з написання позовної заяви до Комарової Т.Г., заяви про участь у судовому засідання в режимі відео конференції поза межами приміщень суду по справі №334/7213/25 та клопотання про залишення клопотання без розгляду, написання відповіді на відзив. Суд звертає увагу, що у вказаному акті приймання-передачі послуг з правничої допомоги №3700707067 до договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06.05.2025 року, зазначено, що сторони погодили, що загальна вартість послуг становить 5000 грн. Сторони зазначають, що розрахунки за заявкою відбуваються за результатом підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. При цьому, суд звертає увагу відповідача, що вказаний акт підписано сторонами. З платіжної інструкції №107 від 11.11.2025 року вбачається, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» сплатило [PERSON] 5000 грн. згідно заявки №3700707067 від 01.08.2025 року. При цьому, суд звертає увагу, що дата виконання операції 11.11.2025 року, отже операція була проведеною. Суд акцентує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яку згідно зі ст.\~17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують при розгляді справ, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року в справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». Європейський суд з прав людини указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Суд дослідивши перелік послуг, наданих адвокатом позивача за договором про надання правової допомоги, погоджується з обґрунтованими доводами представника відповідача про те, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критерію розумності, співмірності та пропорційності до предмета спору у цій справі, та враховує складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також оцінивши подані представником позивача докази на підтвердження понесених ним витрат, врахувавши обставини справи, фінансовий стан відповідача, дійшов висновку, що розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн. не відповідає критерію реальності адвокатських витрат та критерію розумності їхнього розміру і вони неспівмірні з виконаною роботою, у зв`язку з чим підлягає частковому задоволенню у розмірі 2500 грн.

Outcome: partial