Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

23.10.2025 згідно вхідної реєстрації кореспонденції представник позивача через систему «Електронний суд» звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, в якій просила: стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов обґрунтовано тим, що сторони протягом 18 років перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від даних відносин народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час син проживає із позивачем та перебуває на повному її утриманні. На час подання позовної заяви між сторонами не було досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання спільної дитини. Відповідач періодично надавав матеріальну допомогу дитині, проте цього було не достатньо для забезпечення належного утримання дитини. Позивач не спроможна самостійно забезпечити належний рівень життя дитини для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідач є здоровим, працездатним, тому позивач вважає за доцільне стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій формі у розмірі 10 000 гривень до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-6). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 23.10.2025 справа передана головуючій Кіндратишин Л.Р. (а.с. 14-15). Ухвалою судді від 24.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження (а.с. 18-19). 13.11.2025 згідно вхідної реєстрації кореспонденції до суду надійшов відзив, в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає. Вказав, що з часу народження сина постійно дбав про його матеріальне становище та матеріальне становище позивача. Відповідач придбав квартиру та гараж, які юридично оформив на позивача, зробив там ремонт, облаштував меблями та технікою. Також позивач на даний час проживає за межами України, квартиру здає оренду та отримує дохід. Крім того, позивач отримує соціальну допомогу в Польщі на сина в розмірі 800 злотих, що еквівалентно становить 9000 грн. Розмір аліментів, які позивач просить стягувати на утримання неповнолітнього сина, є для відповідача обтяжливими, він пенсіонером, єдиний дохід складається із пенсії, та стан здоров`я не дає змоги працювати. Позивач є особою працездатного віку. Просив задоволити позовні вимоги частково, а саме стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 3200 грн. щомісячно (а.с. 23-24). Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, адвокат Маслякова Т.О. подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі позивача, позовні вимоги задоволити в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Куриляк І.Д. просила задовлити позовні вимоги частково, зокрема з мотивів, що викладені у відзиві. Заслухавши вступне представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Згідно з копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 20.02.2018, [PERSON] народився [INFO] , про що 20.02.2018 складено відповідний актовий запис за №423. Батьки: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00031114623 від 09.06.2021, номер актового запису 423 від 17.12.2013, вбачається, що 05.058.2021 внесено відомості про визнання батьківства відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України відомості про батька змінено з [PERSON] на [PERSON] , змінено прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , місце проживання зареєстроване з адресою: [ADDRESS] міська рада (а.с. 8). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/014590030 від 06.10.2025 адреса місця проживання [PERSON] , [INFO] , з 03.05.2018: [ADDRESS] (а.с. 9). Що стосується особи відповідача, то судом встановлено наступне : Згідно з\~копії пенсійного\~посвідчення № [NUMBER] \~серії [NUMBER] \~ [PERSON] з\~29.03.2017\~довічно перебуває\~на пенсії\~по інвалідності,\~2\~гупа.,\~загальне захворювання\~ (а.с. 25). Відповідно до висновку №295 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на професійній основі від 20.05.2025 КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», виданий [PERSON] , дійсний до 20.05.2026 (а.с. 26). Згідно з довідкою №2815 від 06.11.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, виданої [PERSON] про те, що він отримує пенсію за віком, за жовтень 2025 року всього 18 285,02 грн. (а.с. 27). У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч. 1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років : з 1 січня - 3196 гривні. Однак, цей розмір є мінімальною межею. Максимальна межа, навпаки, не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків. Відповідно до змісту\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1\~ст. 81 ЦПК України). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Також, перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину, адже аліменти на дитину є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише їх отримують та використовують їх від імені дітей. Суд враховує обов`язок та відповідальність обох батьків дитини за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а отже, й обов`язок батька дитини, який з ним не проживає, дбати про виховання, здоров`я і матеріальний добробут дитини, виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. Також суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, витрат, які позивач несе на утримання сина [PERSON] , [INFO] , особу відповідача, вік, стан здоров`я, його доходи, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 4500 (чотири тисячі\~п`ятсот) гривень щомісячно, що є фактично від доходу відповідача, до досягнення дитиною повноліття, що в свою чергу відповідає конкретним обставинам справи. Під час розгляду справи, за результатами досліджених по справі доказів, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач може сплачувати аліменти на сина в розмірі 10 000 грн. Разом з тим, з тим відповідачем не надано доказів понесення значних матеріальних витрат на лікування. Усі інші доводи і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні та не надали можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до вимог ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня, коли позивач звернувся із позовом до суду, з 23.10.2025. У разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (ч.1\~ст.196 СК України). Крім цього, за заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України (ст.186 СК України). Статтею 185 СК України\~також визначено обов`язок батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи (п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі та

Outcome: dismissed