Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоушицького районного управління юстиції у Хмельницькій області зроблено актовий запис №8 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] 03 серпня 2017 року рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області (справа №680/588/17) з позивача на користь відповідача ( [PERSON] ), на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі 1/5 частки від заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. 11 лютого 2020 року рішенням Салтівського (Московського) районного суду м. Харкова (справа №680/979/18) шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. З моменту винесення Новоушицьким районним судом рішення про стягнення аліментів на утримання дитини обставини істотно змінилися. З травня місяця 2023 року по теперішній час донька [PERSON] фактично постійно проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , перебуває на повному утриманні та вихованні позивача, про що свідчать довідки, акти обстежень. Позивач забезпечує дитину харчуванням, одягом, навчанням, медичним обслуговуванням, дозвіллям та іншими необхідними витратами. Таким чином, відпали правові підстави для стягнення з нього аліментів, адже [PERSON] забезпечується батьком, і аліменти виконують протилежну функцію фактично спрямовуються на користь одержувача, з якою дитина не проживає. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 06.10.2024 відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Московського районного суду м. Харкова (справа №680/979/18) від 11.02.2020. Рішення набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , про що Новоушицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області зроблено актовий запис про народження № 56 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06 червня 2017 року. 03 серпня 2017 року рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області (справа №680/588/17) з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти у розмірі 1/5 частки від заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Як убачається з довідки виданої Новоушицькою селищною радою Хмельницької області № 20 від 29.03.2025, що відповідно до виконавчого листа № 680/588/17 від 03 серпня 2017 року сума перерахованих аліментів [PERSON] за період з 01.05.2023 по 30.09.2025 становить 132092,37 грн. З травня 2023 року неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , фактично мешкає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , навчається у Новоушицькому ліцеї Новоушицької селищної ради Хмельнцької області та перебуває на повному утриманні батька, що підтверджується актом обстеження на предмет проживання від 15.05.2024, актом обстеження на предмет проживання від 15.01.2025, актом обстеження на предмет проживання від 30.09.2025, Довідкою Новоушицької селищної ради про місця проживання, Витягом з реєстру Новоушицької територіальної громади від 15.01.2025, Довідкою Новоушицького ліцею Новоушицької селищної ради Хмельницької області № 01-20-272 від 29.05.2025, Довідкою Новоушицького закладу дошкільної освіти «ДЗВІНОЧОК» № 12/24 від 19.08.2024, Довідкою Новоушицького будинку дитячої творчості № 32 від 29.05.2025, Довідкою КНП «Новоушицький центр «ПМСД» від 15.08.2024, медичними довідками [PERSON] , Актом обстеження умов проживання комісії служби у справах дітей Новоушицької селищної ради від 03.10.2025, Довідкою Новоушицької школи мистецтв № 7 від 06.10.2025, квитанціями про оплату гуртків. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до п.17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно із ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу статей 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів утримувати дитину не припиняється З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст.273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно із ст.188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, чим порушує вимогу ст.180 СК України, згідно якій батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З урахуванням вищенаведеного, дослідивши матеріали справи, встановивши той факт, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає разом з батьком, перебуває на його утриманні, суд дійшов до висновку, що доцільно припинити стягнення з позивача аліментів на утримання доньки. Припинення стягнення аліментів підлягає з моменту звернення позивача з даним позовом до суду з 03.10.2025, оскільки саме з моменту звернення до суду почали діяти спірні правовідносини, що регулюються нормами чинного сімейного законодавства з приводу припинення стягнення аліментів, що може бути вирішено лише на підставі рішення суду. Так, згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Враховуючи те, що аліменти є платежем цільового призначення, який підлягає сплаті тим з батьків, який добровільно не утримує дитину та стягуються на користь того з батьків, з ким дитина проживає і на чиєму утриманні перебуває, то за обставин, коли неповнолітні діти проживають з батьком, окремо від матері, та знаходяться на його утриманні, вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд вважає обґрунтованими.

Outcome: approved