Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

22.08.2025 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (далі ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") М.І.Усенко звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області із позовом в електронній формі до відповідача [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за договором про споживчий кредит № 800736 від 28.05.2023 на суму 8000,00 грн, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "СелфіКредит" (далі ТОВ "СелфіКредит") та [PERSON] , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 47597,46 грн з яких: 7999,72 грн заборгованості за тілом кредиту, 39597,74 грн заборгованості за процентами, 0,00 грн заборгованість за комісією. Позивач вказує, що набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024, укладеного між ТОВ "СелфіКредит" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал". Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн і витрат на правничу допомогу 8000,00 грн. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.08.2025 справу передано для розгляду за підсудністю до Семенівського районного суду Полтавської області. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 19.09.2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 02.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 02.10.2025 і позовної заяви з додатками; повідомлено відповідачу, що позивач надіслав йому засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" цінним листом з описом вкладення за № 0505377130922 копію позовної заяви з додатками, які розглядаються судом у цій справі; витребувано докази. Відповідач відзивом від 16.10.2025 просив відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог, а саме не надано до матеріалів справи виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у нього за кредитним договором заборгованості. Також у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору ним порушені. До позовної заяви не додано розрахунок заборгованості, який в свою чергу може бути доказом меншої заборгованості, ніж на стягненні якої наполягає позивач. Тому, він звертає увагу суду, що наявна сума заборгованості за тілом кредиту менша, ніж кредит, який він отримав при укладенні договору. Даний факт може вказувати на те, що ним здійснювались часткові оплати на погашення заборгованості перед позивачем, але підтверджуючих документів позивач не надав. До того ж, дана інформація не зазначена навіть в позові про стягнення заборгованості. Таким чином, виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. Наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги не може вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості. Також, сума заборгованості по відсотках у розмірі 39597,74 грн за кредитним договором, нарахована з порушенням вимог закону, оскільки, відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Їх встановлення за несвоєчасне виконання зобов`язань за кожен день прострочки, що в результаті становить 39597,74 грн, є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг банку, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, адже тіло кредиту становить лише 7999,72 грн. Отже, зважаючи на вищевикладене, відповідач просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог за вказаним позовом, оскільки позивачем не доведено належними та допустими доказами позовних вимог, а надані ним докази є недостатніми, та не дають підстави дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування, тому позов є необґрунтованим. Також просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу з 8000,00 грн до 3000,00 грн, оскільки заявлена до стягнення сума на оплату послуги адвоката у розмірі 8000,00 грн є неспівмірною зі складністю справи, ціною позову, наданими адвокатом послугами, не відповідає критерію розумності. Їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат (а.с. 90-96). Позивач відповіддю на відзив стверджує, що надав належні розрахунки заборгованості за кредитним договором. Проценти сплачуються не за отримання кредиту, а за його користування. Очікування кредитодавця що позичальник повинен сплачувати проценти за користування кредитом поза межами строку, на який надано кредит, виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін. Після закінчення строку користування кредитом діють правила ст. 625 ЦК України щодо нарахування процентів. Доказів на спростування неспівмірності витрат на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн не надано. Заперечення розміру процентів є доказом укладення кредитного договору. Банк підтвердив належність відповідачеві відповідної карти, на яку перераховано кредит. Строк кредитування становить 360 днів. Відповідач добровільно погодився на процентну ставку 2,2 % на день, без примусу з боку кредитодавця (а.с. 99-102). Позивач у позовній заяві та клопотанні від 15.10.2025 просив здійснювати розгляд справи за відсутності свого представника, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 4, 82-85). 27.10.2025 відповідач у судове засідання не з`явилися, клопотанням від 16.10.2025 просив розглянути справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами (а.с. 97). 27.10.2025 відкладено судове засідання до 27.11.2025 о 13 год. 30 хв., визнано обов`язковою явку у судове засідання представника позивача; позивача і його представника зобов`язано скласти і надати до суду скоригований розрахунок заборгованості за процентами з урахуванням чинного з 24.12.2023 пункту 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування": тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. 27.11.2025 представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не інформував, суд не отримав на свою вимогу вказаний розрахунок заборгованості. Також у судове засідання не з`явився відповідач, який клопотав розглядати справу за його відсутності (а.с. 97). Їх неявка у судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) не перешкоджає розгляду справи по суті. Вивчивши письмові заяви сторін по суті справи, надані судові дані і докази, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 28.05.2023 між ТОВ "СелфіКредит", як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" № 800736 про надання коштів на умовах надання фінансового кредиту у сумі 8000,00 грн строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 10 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору. Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процента ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Знижена процентна ставка 0,01% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 07.06.2023 або протягом 3 календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності отримає індивідуальну знижку на стандартну проценту ставку, в зв`язку з чим розмір процентів буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Мета отримання кредиту - споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредитування 141849,48% річних; за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженою процентної ставки 49929,66% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 71360,00 грн, за стандартною ставкою з урахуванням застосування зниженої процентної ставки 69608,00 грн. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Дати надання кредиту 28.05.2023 або 29.05.2023. У випадку невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: у розмірі 1200,00 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 88,00 грн починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Вказаний договір, паспорт споживчого кредиту, графік платежів, що є Додатком № 1 до Договору про споживчий кредит № 800736 від 28.05.2023, підписані електронним підписом відповідача О.О.Вітенка одноразовим ідентифікатором Т071 28.05.2023 09:19:55, 09:20:37, який було відправлено на номер телефону [NUMBER] (а.с. 9-19, 20, 21, 22). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК). У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відтак суд робить висновок про належне укладення договору про надання фінансового кредиту № 800736 від 28.05.2023 про отримання відповідачем [PERSON] кредиту у ТОВ "СелфіКредит". За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК). Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18) зазначила, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 526 ЦК). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. (ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК). Згідно довідки ТОВ "Універсальні платіжні рішення", яке є небанківським надавачем платіжних послуг, № 1-2503 від 25.03.2025 Товариством було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 28.05.2023 096:22:12 на суму 8000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua-243735582, призначення платежу: зарахування 8000,00 грн на карту [NUMBER] (а.с. 23). АТ "Креді Агріколь Банк" довідкою від 10.10.2025 № 12829/2/34024-БТ повідомив, що отримана картка № [NUMBER] емітована банком на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . 28.05.2023 на рахунок власника банківської картки [NUMBER] було зараховано кошти в сумі 8000,00 грн. Опис операції: 28.05.2023 зарахування переказу MoneySend 827856, CASH2CARD IPAY.UA A2C(), Kyiv, UKR UAH 8000,00 (а.с. 86). Отже кредит відповідачеві надано у визначені договором строки і розмірі. Це також є доказом укладення кредитного договору. ТОВ "СелфіКредит" склало розрахунок заборгованості за кредитним договором № 800736 від 28.05.2023 за період 28.05.2023 - 22.05.2024. Залишок заборгованості за тілом кредиту складає 7999,72 грн, заборгованість за процентами 39597,74 грн, сума заборгованості всього 47597,46 грн. Розрахунок свідчить, що застосовано знижену процентну ставку, а після 06.06.2023 стандартну 2,2 % на день (а.с. 24-30). Згідно розрахунку відповідач здійснив на користь ТОВ "СелфіКредит" 13 платежів з погашення кредиту і процентів. Сплата коштів також є доказом укладення та виконання кредитного договору відповідачем. Судові не надано зі сторони відповідача доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку, однак розрахунок має бути перевірений судом з огляду на Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22.11.2023 № 3498-IX. Так, 24.12.2023 набрав чинності вказаний Закон України від 22.11.2023 № 3498-IX, яким розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" доповнено пунктом 17 такого змісту: "17. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %". Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 3 ст. 6 ЦК). Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 13 ЦК). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК). Відтак вказані положення Закону України від 22.11.2023 № 3498-IX щодо максимального розміру денної процентної ставки підлягають застосуванню до відповідної істотної умови кредитного договору № 800736 від 28.05.2023. Отже з урахуванням зазначеної норми суд здійснює перевірку вірності нарахування процентів за кредитним договором щодо суми кредиту 8000,00 грн: -24.12.2023 + 120 днів = 22.04.2024. До 22.04.2024 денна процентна ставка не мала перевищувати 2,5 %. До 22.04.2024 розрахунок не перевищу таку ставку; -22.04.2024 + 120 днів = 20.08.2024. У цей період денна процентна ставка повинна складати 1,5 %. Із урахуванням закінчення нарахування процентів 22.05.2024 денна процентна ставка 1,5 % підлягає нарахуванню за період 22.04.2024 - 22.05.2024 і складає період 30 днів. -30 днів за ставкою 1,5 % від тіла кредиту 7999,72 грн складає 3599,87 грн. -за цей період нараховано проценти 5279,70 грн (30 * 175,99). -надмірно нараховані проценти складають 1679,83 грн (5279,70 - 3599,87). Отже загальна заборгованість складає 45917,63 грн (47597,46 - 1679,83). 21.06.2024 між ТОВ "СелфіКредит" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено Договір факторингу № 21062024 відповідно до якого ТОВ "СелфіКредит" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 800736 від 28.05.2023, що укладений між ТОВ "СелфіКредит" та [PERSON] на загальну суму боргу 47957,46 грн (а.с. 31-37, 38). Таку саму заборгованість позивач вказує як ціну позову. Суд вже встановив що підставна заборгованість складає всього 45917,63 грн, а не 47597,46 грн. Згідно п. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги (ст. 1080 ЦК). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК). 12.08.2025 позивачем було направлено на адресу відповідача [PERSON] досудова вимога № 23683100 якою вимагав виконати зобов`язання перед новим кредитором ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за кредитним договором № 800736, а саме погасити заборгованість у сумі 47597,46 грн (а.с. 37). Отже позивач ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" правомірно набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 800736 від 28.05.2023 на суму 45917,63 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок, що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором № 800736 від 28.05.2023. Відповідач має заборгованість перед позивачем за вказаним кредитним договором і позов підлягає частковому задоволенню на суму 45917,63 грн. Щодо витрат з судового збору За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати 2336,91 грн судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (2422,40 / 47597,46 * 45917,63) (а.с. 50). Щодо витрат на правничу допомогу Згідно договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 правову допомогу позивачеві ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" надавало Адвокатське об`єднання "Апологет". Згідно акту № 141 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 05.08.2025 та детального опису наданих послуг адвокатом М.І.Усенко надано послуги з комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості за Кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № 800736 від 28.05.2023 на суму 8000,00 грн (а.с. 39-41). Відповідач просить зменшити цю суму до 3000,00 грн. Відповідно до ст. 15 ЦПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК). За змістом ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас вказані положення ст. 137 ЦПК не відхиляють можливість і не знімають із суду обов`язок застосувати принципи пропорційності, розумності та співмірності під час вирішення відповідних питань. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Додаткова Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020, справа № 755/9215/15-ц, зазначила, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. За змістом ст.ст. 10, 11, 12, 13 ЦПК в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (§ 268). Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У рішенні від 28.11.2002 ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved