Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

23 липня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Південноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 липня 2025 року цивільну справу передано за підсудністю за зареєстрованим місцем проживання відповідача, а саме до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області. 18 серпня 2025 року на адресу Вознесенського міськрайонного суду надійшли вищевказані матеріали цивільної справи В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідачем не були виконані взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами, укладеним з АТ «Райфайзен Банк Аваль», внаслідок чого у нього утворилася заборгованість: за кредитним договором № 010/0069/82/0453684 в розмірі 105 096 грн. 77 коп., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу - 105 096 грн. 77 коп. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.08.2025 року відкрито провадження у справі. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду. 26 листопада 2025 року на адресу суду надійшли пояснення та заява про застосування строку позовної давності. В поясненнях зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки позивач не довів факту отримання ним кредитних коштів. Подані позивачем документи лише засвідчують право на отримання кредиту, але не підтверджують фактичного перерахування або видачі грошових коштів. Позивач не надав первинних бухгалтерських документів, передбачених Законом України «Про бухгалтерський облік» та Положенням НБУ № 75, зокрема виписок з особового рахунку, які підтверджують рух коштів та операції за кредитом. Наданий розрахунок заборгованості складено представником позивача без підтвердження первинними документами, тому він не може вважатися належним доказом. Також позивач не надав доказів видачі відповідачу банківської картки, відкриття рахунку та здійснення будь-яких операцій із кредитними коштами. Крім того, позивач не довів, що відповідача було письмово повідомлено про відступлення прав вимоги, як передбачено умовами договору. У поданих матеріалах відсутні відомості про те, з якого моменту відповідач нібито порушив кредитні зобов`язання. Важливим є й те, що строк кредиту закінчився 23 березня 2022 року, тому трирічний строк позовної давності сплив, що відповідно до ст. 267 ЦКУ є підставою для відмови в позові. Представник позивача просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте надали заяву про розгляд без їх участі, позовні вимоги не визнають. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, судом встановлено, що 23 березня 2018 р. між АТ "Раффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 010/0069/82/0453684, згідно якого відповідачу було надано кредит ліміт(поточний відповідно до п. 1.3 договору) якого складає 33 600 грн строком на 48 місяців. Максимальний ліміт Кредиту триста тисяч гривень в межах якого встановлювався поточний ліміт кредиту відповідно до п. 1.2 договору. Процентна ставка фіксована 42,0 % річних. 27 липня 2024 року між АТ "Раффайзен Банк" та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-72, відповідно до умов якого АТ «Раффайзен Банк» передає (відступає) ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ "Раффайзен Банк" права вимоги боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 2 від 26.07.2024 року до Договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24.07.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 105 096 гривень 77 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 105 096 гривень 77 коп. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 3\~ст. 549 ЦК України\~пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Із наявних у матеріалах справи слідує, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» (первісний кредитодавець) виконав умови цього договору та надав відповідачу у користування кредитні кошти, а відповідач отримав у користування ці кошти, однак не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором № 010/0069/82/0453684 від 23 грудня 2018 року в розмірі 105\~096,77 грн. з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 105\~096,77 грн. Відповідно до матеріалів справи заява про надання кредиту «Кредитна карта» 010/0069/82/0453684 від 23 березня 2018 року(а. с. 6-7), кредитна картка із зазначення суми кредитного ліміту та терміну (а. с. 11), паспорт споживача кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка»( а. с 12-13), підписуючи відповідач підтвердив, що він погоджується виконувати його умови та розуміє їх зміст. Суд звертає увагу на те, що ст. 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2- 1383/2010). З урахуванням принципів добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) мають тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (постанова Верховного Суду від 10.03.2021 у справі №607/11746/17). Оскільки у матеріалах справи не міститься доказів щодо визнання недійсним Договору про надання кредиту від 23 березня 2018 року №010/0069/82/0453684, останній повинен виконуватись сторонами у повному обсязі. Таким чином, [PERSON] набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з АТ «Райффайзен Банк Аваль». Щодо строків позовної давності до кредитного договору №010/0069/82/0453684 від 23.03.2018 р., то відповідно до ст.256, 257, 258, 259, 261 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим, пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений карантин введеного з 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року. Крім того, згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, з урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020, а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, то позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності. Доводи, що на адресу відповідача не надходило ніяких повідомлень про зміну кредиторів у договорах не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлене договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. В цьому випадку виконання боржником свого обов`язку первинному кредиторові є належним виконанням. У частині 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій борг новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав в зобов`язанні. За такого, боржник, що не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншої особи, не втрачає обов`язок погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредиторові і таке виконання є належним. Відступлення права вимоги не змінює змісту та природи зобов`язання, а тому боржник зобов`язаний виконати ті ж обов`язки перед новим кредитором у повному обсязі Оскільки з матеріалів справи убачається, що боржник не платив заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредиторові, внаслідок чого у останнього утворилася заборгованість, суд дійшов висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Щодо доводів скарги про ненадання суду належних доказів перерахування на банківський картковий рахунок відповідача грошових коштів як то визначено умовами договорів. Скаржник, ставлячи під сумнів надані позивачем письмові докази, не заперечував та не підтверджував відповідними засобами доказування тих фактів, що банківська (кредитна) картка відповідача, яку він отримав під час підписання договору, йому не належить. Крім того, будь-яких клопотань про витребування доказів на підтвердження своїх заперечень відповідач не заявляв. Аргументи про відсутність доказів, які б підтверджували розмір заборгованості з огляду на те, що розрахунок не містить ставок процентів, є неприйнятними, оскільки така заборгованість обумовлена не виконанням умов договору щодо повернення суми позичених коштів та передбачених процентів за їх користування. Ці складові викладені в умовах укладених договорах та додатках до них. Розрахунки заборгованості надані різними особами по мірі переходу прав вимоги за вказаними договорами від одного кредитора до іншого, не суперечать один одному, узгоджуються з іншими письмовими доказами у справі, не містять жодних додаткових нарахувань та штрафних санкцій, а тому аргументи щодо розрахунку заборгованості, як неналежного доказу по справі є неприйнятними. Надані розрахунки є достатніми та допустимим доказами розміру заборгованості [PERSON] . Заперечуючи розрахунки позивача, відповідач не надав суду свого розрахунку, який би відповідав умовам укладених ним договорів. Виписки за кредитною картою, яку він отримав після підписання Заяви про надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0069/82/0453684 від 23.03.2018 року, паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 22.03. 2018р. Загальні твердження відповідача про недоведеність вимог без надання власних доказів не спростовують належних і допустимих доказів, поданих позивачем. Водночас суд враховує, що відповідач, заперечуючи проти позову, не вчинив жодних процесуальних дій для підтвердження своїх доводів: не подав клопотань про витребування доказів, не надав власного розрахунку заборгованості, не спростував факту отримання та належності йому банківської картки, виданої при укладенні договору. Така поведінка свідчить про недобросовісне здійснення процесуальних прав і не може розглядатися як належне спростування доказів позивача. Крім того, відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду, факт отримання кредитної картки та можливість користування нею є належним доказом надання кредиту в межах встановленого ліміту; банк у таких випадках не зобов`язаний надавати додаткові документи щодо видачі коштів, оскільки кредитні правовідносини виникають з моменту активації та видачі картки позичальнику. Враховуючи зазначене суд дійшов висновку про необхідність стягнення суми з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 010/0069/82/0453684 від 23 березня 2018 року в розмірі 105\~096,77 грн. Відповідно до змісту частин першої та другою\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, то з відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved