Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В обґрунтування поданого позову зазначає, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] і на сьогоднішній день батько [PERSON] заборгував по аліментах матері [PERSON] - [PERSON] [NUMBER] , 00 грн. [PERSON] навчається на платній основі у Львівському державному університеті внутрішніх справ на 2-му курсі. [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач не в змозі самостійно себе утримувати, батько [PERSON] будь-якої допомоги не надає, у зв`язку з чим вона опинилися у скрутному матеріальному становищі. [PERSON] потребує матеріальної підтримки. Водночас відповідач є працездатним, має постійні заробітки, аліментів нікому не сплачує. Отже, відповідач [PERSON] має можливість надавати грошову допомогу на утримання дочки [PERSON] , яка продовжує навчання. Відтак, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення нею 23 років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 10.03.2025 року прийнято позову заяви до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що заборгованість по аліментах утворилася внаслідок невчасної подачі виконавчого листа за попереднім заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова матір`ю позивачки - [PERSON] та в результаті оскарження судового рішення і повторного розгляду справи. Однак, на даний час заборгованість з аліментів відповідач погасив повністю, сплативши її кількома сумами, що підтверджується відповідними квитанціями. Станом на теперішній час заборгованість з аліментів перед [PERSON] відсутня. Цей факт також підтверджується постановою заступника начальника Франківського ВДВС у м. Львові Слободи А.П. у виконавчому провадженні ВП 74878051 від 30.06.2025 року. Крім цього, відповідач [PERSON] зазначає, що при постановленні рішення слід врахувати, що він є особою з інвалідністю другої групи, постійного заробітку не має, оскільки не в змозі працювати за станом здоров`я, отримує державну соціальну допомогу, що підтверджується посвідчення [NUMBER] та довідкою МСЕК 12ААГ №612361. Також у поданому відзиві відповідач наголошує, що він має на утриманні доньку від іншого шлюбу з [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Звертає увагу на те, що позивач отримала від свого батька кошти на оплату її навчання в розмірі 1/2 частини вартості навчання. А тому, просить ухвалити рішення з урахуванням вищезазначених обставин. 24.11.2025 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Гордоном І.М. подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 3500 грн. до досягнення нею 23 років з моменту проголошення рішення суду. В судовому засіданні представник позивача уточненні позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні уточненні позовні вимоги визнала, заперечень щодо задоволення таких не мала, зазначивши, що сторони досягли між собою згоди щодо сплати відповідачем аліментів у твердій грошовій сумі, визначеній позивачем, та з часу проголошення рішення суду, а не з моменту звернення до суду з позовом, враховуючи, що відповідач уже частково сплатив аліменти на користь позивача за попередні місяці. Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, доходить переконання про наявність підстав для задоволення уточнених позовних вимог. Так, згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 08.11.2006 року, видане Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції). Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 05.03.2024 року у справі №465/4809/21 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (змінене прізвище після розірвання шлюбу) аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3500 грн. Постановою Франківського відділу ДВС у м. Львові від 30.06.2025 року виконавче провадження № 74878051 по стягненню з [PERSON] аліментів за рішенням Франківського районного суду м. Львова від 05.03.2024 року закінчено у зв`язку із досягненням дитиною повноліття та погашенням заборгованості згідно виконавчого провадження в повному обсязі, чим виконано виконавчий документ. Суд в ході розгляду справи з`ясував, що [PERSON] навчається у Львівському державному університеті внутрішніх справ на 2 курсі факультету № 3 Інституту з підготовки фахівців для підрозділів Національної поліції (денна форма навчання за кошти фізичних та/або юридичних осіб). Річна оплата за навчання становить 24 998 грн. 00 коп., термін навчання - до серпня 2026 року. Вказане підтверджується довідкою № 587 від 04.09.2024 року, виданою Львіським державним університетом внутрішніх справ, а також договорами про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців та про навчання у закладі вищої освіти. Відповідач [PERSON] є також батьком [PERSON] , [INFO] , яка народжена в другому шлюбі відповідача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.11.2017 року, виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Окрім того, [PERSON] є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою Міжрайонної спеціалізованої кардіологічної МСЕК №2 серії 12 ААГ № 612361 від 19.10.2023 року. У відповідності до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до правового висновку, сформульованого в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20), стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує зміст положень ст. 199 СК України, в тому числі те, що Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах на дитину. Аналогічні правові висновки містяться у ряді постанов Верховного Суду, а саме: від 21.02.2018 року у справі № 208/3075/16, від 21.03.2018 року у справі № 308/2268/16-ц, від 01.08.2018 року у справі № 539/2580/16-ц, в яких Верховний Суд вказав на рівність обов`язків батьків брати участь у матеріальних витратах на повнолітню дитину, незалежно від того, з ким із них вона проживає. При визначенні розміру аліментів на повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, необхідно враховувати також вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Отже, при розгляді справ даної категорії позивач повинен довести продовження навчання, потреби в матеріальній допомозі та її розмір, а відповідач - неможливість надання такої допомоги або можливість надання у меншому розмірі, ніж вимагає позивач. У даному випадку заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача аліментів ґрунтуються на потребах оплачувати витрати за навчання у відповідному навчальному закладі, що підтверджено належними доказами, наданими позивачем, які містяться у матеріалах справи та не спростовані відповідачем. Суд також звертає увагу на те, що відповідачем визнано уточнені позовні вимоги позивача. Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що повнолітня донька продовжує навчання на денній формі у вищому навчальному закладі, тому об`єктивно потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги, а її батько має можливість надавати таку допомогу. Визначаючи розмір аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, суд враховує уточнений позивачем розмір аліментів та зважає на рівність обов`язків обох з батьків брати учать в його утриманні, а також те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на дитину, яка продовжує навчання, і досяг згоди з позивачем щодо сплати аліментів у заявленому позивачем розмірі. Відтак, уточнені позовні вимоги слід задоволити та стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з моменту проголошення рішення, а саме з 25.11.2025 року, як на цьому наполягає представник позивача, визнавши, що за попередні місяці відповідач сплатив на користь позивача аліменти у добровільному порядку, і до закінчення позивачем навчання, але не більш як до досягнення нею двадцятитрирічного віку. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Отже, за загальним правилом в подібних категоріях справ судові витрати у разі задоволення позову мають стягуватися з відповідача в дохід держави. Разом із тим, відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на той факт, що відповідач визнав уточнені позовні вимоги, а позивач звільнена від сплати судового збору у справах даної категорії, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків суми судового збору. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved