Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.12.2024р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №26.12.2024-100001940 про надання кредиту в сумі 10 000грн. на строк 140 днів з дати його надання. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач порушив умови кредитного договору в зв`язку з чим його заборгованість станом на 14.05.2025р. становить 28 900грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000грн., по процентам 11900грн., по комісії 500грн, додаткова комісія в розмірі 1\~500грн., неустойка 5000грн. В добровільному порядку відповідач не бажає погасити вказану суму заборгованості, а тому просить позов задоволити. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідач у поданій до суду заяві позовні вимоги визнав частково та просить розглянути справу без його участі. До заяви відповідачем [PERSON] додані документи, які підтверджують його перебуває на військовій службі в Національній Гвардії України. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В свою чергу, положеннями ст.ст. 525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України. Крім цього, статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи 26.12.2024р. між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №26.12.2024-100001940 про надання кредиту в сумі 10 000грн. на строк 140 днів з дати його надання. Укладаючи Кредитний договір відповідач вчинив дії визначені ст.11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором та отримав кредит в сумі 10 000 грн. на банківську картку. Тобто, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс -повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ ««Споживчий центр» та відповідачем не був би укладений. Згідно п.6.1 Договору кредиту, позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: повернення кредиту, сплата процентів, комісії у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) в момент укладення договору до моменту отримання суми кредиту. Згідно ст. ст. 598-599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 14.05.2025р. заборгованість [PERSON] становить 28 900грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000грн., по процентам 11900грн., по комісії 500грн, додаткова комісія в розмірі 1 500грн., неустойка 5000грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем умови кредитного договору належно не виконувалися, внаслідок чого його заборгованість по тілу кредиту становить 10 000грн., яку слід стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр». Що стосується стягнення нарахованих процентів за користування кредитними коштами, комісій та неустойки, суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. До матеріалів справи відповідачем [PERSON] долучено копію військового квитка серії [NUMBER] від 25.04.2019р., згідно якого [PERSON] перебуває на військовій службі в Національній Гвардії України, копію посвідчення серії [NUMBER] від 17.02.2021р. про наявність пільг, встановлених законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. А тому, з врахуванням вищевказаних письмових доказів, відповідачем належним чином доведено його право на застосування пільг, визначених п. 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», а тому нарахування позивачем позичальнику відсотків, комісії та неустойки, суд вважає неправомірним та відмовляє в цій частині позову. Згідно ч.1ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на користь позивача з відповідача слід стягнути оплачений судовий збір в розмірі 838,20 грн., який розрахований пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, ст.ст. 509, 526, 1046-1049, 1050-1054 ЦК України та

Outcome: approved