Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Представник Акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Відокремленого структурного підрозділу «Золотоніські енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго» Микола Чанцев звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої під час дорожньо-транспортної події, у сумі 8804.59 гривень. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14.03.2025 року о 12:00 год. [PERSON] у с. Синьооківка Золотоніського району Черкаської області по вул. Молодіжній, буд. 2, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21122», д.н.з. « [NUMBER] », не вибрав безпечної швидкості, не справився з керуванням та здійснив наїзд на електроопору, пошкодивши транспортний засіб та електроопору, чим спричинив майнової шкоди позивачу. [PERSON] постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.05.2025 року У справі № 695/1205/25 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Згідно з довідкою про дорожньо-трнспортну пригоду № 3025076322487073, виданою Золотоніським РВП ГУНП в Черкаській області від 14.03.2025 року автомобіль марки «ВАЗ 21122», д.н.з. « [NUMBER] » належить [PERSON] . За інформацією з офіційного сайту МТСБУ на транспортний засіб з д.н.з. « [NUMBER] » станом на 14.03.2025 року страховий поліс відсутній. Відповідно до Акту приймання виконаних будівельних робіт за 14.03.2025-14.03.2025 вартість заміни пошкодженої електроопори становить 8804.59 грн. За цих підстав, враховуючи, що добровільне відповідач не відшкодував завдані збитки та посилаючись на норми ст., ст. 1166, 1187 ЦК України представник позивача звернувся до суду з позовом у якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у сумі 8804.59 гривень. Ухвалою судді від 30.09.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено дату судового розгляду. Враховуючи, що відповідачем не було отримано пакет документів разом з ухвалою суду, судовий розгляд відкладено на 28.11.2025 року. Відповідач повторно направлені судом документи отримав, відзиву на позов та клопотання про розгляд справи за участю сторін до суду не направив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Частиною 3\~ст. 22 ЦК України\~передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2\~статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлено судом, [PERSON] 14 березня 2025 року о 12:00 год. у с. Синьооківка Золотоніського району Черкаської області по вул. Молодіжній, буд. 2, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21122», д.н.з. « [NUMBER] », не вибрав безпечної швидкості, не справився з керуванням та здійснив наїзд на електроопору, пошкодивши транспортний засіб та електроопору, чим спричинив майнової шкоди позивачу. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП. Постановою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 05.05.2025 року у справі № 695/1205/25, провадження № 3/695/850/25 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 850.00 грн та стягнуто судовий збір у сумі 605.60 грн. Відповідно до ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. На час пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 21122», д.н.з. « [NUMBER] », не була застрахована, що стверджується інформацією з офіційного сайту МТСБУ. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Верховний Суд у постанові від 02 червня 2022 року у справі № 602/1455/20 вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті\~12,\~13 ЦПК України). Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позивачу заподіяна шкода у сумі 8804.59 грн. Таким чином, враховуючи те, що відповідач в силу частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~не надав доказів на противагу поданим позивачем доказів, не спростував визначений розмір матеріального збитку, отже не довів, що такий визначено невірно, суд вважає, що позовні вимоги є законними та підлягають до задоволення в повному обсязі. Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями\~ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 3028.00 грн.

Outcome: approved