Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] , звернувся з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 50000 грн заборгованості за договорами позики від 21.06.2025 та 1211,20 грн сплаченого позивачем судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що 21.06.2025 [PERSON] отримав у позику від [PERSON] 50000 грн., що було еквівалентно 1200 доларів США, які зобов`язався повернути 01.07.2025. Відповідач зобов`язання не виконав, борг не повернув. Відзив на позовну заяву не подано. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 29\~липня 2025\~року [PERSON] \~через систему\~«Електронний суд»\~звернувся до\~Дніпровського районного\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~боргу в\~сумі 50000\~грн.\~Ухвалою Дніпровського\~районного суду\~від 06.08.2025\~справу за\~позовом [PERSON] \~до [PERSON] \~про стягнення\~боргу в\~сумі 50000\~грн.\~передано на\~розгляд до\~Конотопського міськрайонного\~суду за\~територіальною підсудністю\~(а.с.16) Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 06.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 28.10.2025 (а.с. 23). [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, позов підтримує і просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в силу вимог п.4 ч.8 ст.128\~ЦПК України будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило, відзив на позовну заяву не надано. Згідно правової позиції Верховного суду у справі №755/17944/18 (постанова від 10.05.2023) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Суд також враховує, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "За закінченням терміну зберігання", "Адресат вибув", "Адресат відсутній", можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 215/7312/20 від 23.11.2023. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. 28 жовтня 2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з копії розписки [PERSON] ( [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Конотопським МВ УДМС України в Сумській області, ідентифікаційний код: [NUMBER] , зареєстрований з адресою: [ADDRESS] ) отримав від [PERSON] (паспорт [NUMBER] , виданий Дніпровським ГУГУ МВС України в м. Києві, 29.12.2001, ідентифікаційний код: [NUMBER] ), в якості позики грошові кошти в сумі 50000 грн., що на день передачі грошей еквівалентна 1200 доларів США, які зобов`язується повернути до 01.07.2025 (а.с. 5). Оригінал вказаної розписки суд витребував та дослідив у судовому засіданні. У визначений строк борг не повернуто, що спонукало позивача звернутися до суду з позовом. ІV. Норми права Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною другою статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 2 ст. 533 ЦК України сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно зі ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). V. Оцінка суду. Суд, дослідивши зібрані в справі докази та надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Враховуючи, що оригінал боргового документу перебує у позикодавця [PERSON] , та був наданий останнім суду, що свідчить про невиконання позичальником [PERSON] умов договору від 01.07.2025. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 25 квітня 2012 року № 6-24цс12. Таким чином позивач довів, що у встановлений договором та розпискою строк, [PERSON] суму боргу, позивачу не повернув, у зв`язку із чим з відповідача на користь [PERSON] , підлягає стягненню неповернута сума боргу за договором про отримання позики від 21.06.2025, а саме 50000 грн. Вказаний розмір заборгованості підтверджується матеріалами справи. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1211,20 грн сплаченого судового збору. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). На підставі ст. 526, 530, 1046, 1048-1050, 1052, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 280-281, 352, 354, 355 ЦПК України, -

Outcome: approved