Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (далі ТОВ "Коллект Центр")звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позову зазначено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1БАНК») та [PERSON] 24.09.2021 було укладено договір № 77797293, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 6000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору, його додатків та правил. Строк позики 15 днів. Процентна ставка 1,99 %. 22.02.2022 між ТОВ "1БАНК" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ "1БАНК" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77797293. 10.01.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект центр" було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77797293. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 77797293 від 24.09.2021 становить 18537,98 грн з яких: 6000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)та 12537,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, нараховані 3 % річних 0,98 грн . Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу в розмірі 18537,98 грн, понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн. Позовна заява подана і оформлена в порядку, встановленому ЦПК України в підсистемі "Електронний суд" до Великобагачанського районного суду Полтавської області. Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01.08.2025 вищевказану справу направлено до Семенівського районного суду Полтавської області за підсудністю за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 10.09.2025 вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 5\~днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання суду доказів направлення позовної заяви з додатками за зареєстрованим місцем проживання відповідача. 15.09.2025 представником позивача усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 18.09.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судове засідання призначене на 27.10.2025. 27.10.2025 судове засідання відкладено на 27.11.2025 у зв`язку з перебування судді на лікарняному. Представник позивача ТОВ "Коллект Центр" належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився. В позовній заяві просив розгляд даної справи проводити без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 6 зв.ст.). Відповідач [PERSON] двічі належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали суду та судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Поштові повідомлення повернулися до суду з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 117, 124). Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивача не подав, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом вирішено здійснити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між ТОВ "1БАНК" та [PERSON] 24.09.2021 укладено договір № 77797293, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 6000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору, його додатків та правил. Строк позики 15 днів. Процентна ставка 1,99 %. Дата надання позики 24.09.2021. Дата повернення позики 09.10.2021. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою за день 2,70 %. Пеня 2,70 % за день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 57499,79 %. Орієнтовна загальна вартість позики 7791,00 грн. Позичальник має право достроково виконати договір шляхом повернення позики, сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, що встановлена в договорі. Договір підписано електронним одноразовим ідентифікатором IPF1qzT0hP (а.с.7, 8, 9-14). Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес», адресованої ТОВ «1БАНК», останнє повідомило про успішний грошовий переказ 24.09.2021, сума 6000,00 грн, отримувач [PERSON] , ЕПЗ номер [NUMBER] (а.с 15). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електрону комерцію", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електрону комерцію"). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачем доведено, що ТОВ «1БАНК» свої зобов`язання за договорами перед відповідачем виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись коштами на умовах, передбачених договорами. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаними договорами зобов`язань належним чином не виконував, у результаті чого утворилась заборгованість з повернення кредитних коштів. Згідно розрахунку заборгованості за договором № 77797293 від 24.09.2021 заборгованість станом на 10.01.2023 становить 18537,98 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 12537,00 грн заборгованість - за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, нараховані 3 % річних 0,98 грн (а.с. 35, 54). Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 22.02.2022 між ТОВ "1БАНК" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ "1БАНК" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77797293 (ас. 20-24, 25-30, 31-33, 34). 10.01.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект центр" було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором № 77797293 в сумі 18537,98 грн, з яких: 6000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 12537,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, нараховані 3 % річних 0,98 грн (а.с. 36-41, 42-49, 50-52, 53). Разом з тим, судом встановлено, що строк кредитування за договором позики № 77797293\~від 24.09.2021\~ передбачений 15 днів. З розрахунку заборгованості ТОВ «1БАНК» вбачається, що відповідачу [PERSON] нараховано проценти за договором позики № 77797293 від 24.09.2021 з 24.09.2021 по 22.02.2022 в розмірі 12537,00 грн, тобто за межами встановленого договором строку (а.с. 19). При цьому суд ураховує, що умовами договору не передбачено автоматичної пролонгації строку договору позики, а отже не передбачено і нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами цього строку. Тому суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості за процентами у сумі 12537,00 грн, які нараховані ТОВ «1БАНК» договором позики № 77797293 від 24.09.2021 за період з 09.10.2021 по 22.02.2022, тобто поза межами визначеного договором строку позики. Відтак, щодо вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами, то суд вважає її обґрунтованою частково, а саме в сумі, яка була нарахована в межах строку позики, тобто до 09.10.2021 в розмірі 1791,00 грн. Відповідно до ч. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності\~Законом України\~"Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності\~Законом України\~"Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені\~частиною четвертою\~статті 1056-1\~Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені\~частиною другою\~статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Дана норма застосовується до просточеної заборгованості за споживчими кредитами, яка виникла з 01.03.2020 по 24.01.2024. Отже, враховуючи зазначене, у задоволенні стягнення нарахованих 3 % річних 0,98 грн, слід відмовити. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідачки витрат на професійну правову допомогу у розмірі 9000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Так, для підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано: договір № 01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01.07.2024 АО «Лігал Ассістанс», тарифи АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 81 від 02.06.2025, витяг з акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025 в розмірі 9000,00 грн, а саме, надання усної консультації 2 год 3000,00 грн. складання позовної заяви 2год 6000,00 грн(а.с. 55-57, 58, 59, 60, 61, 62). Згідно з положеннями\~статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial