Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом, поданим представником Ванжа Н.В., до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.11.2023 у розмірі 58\~962,27 грн., а також судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.11.2023 [PERSON] ознайомився з умовами кредитування, а також підписав паспорт кредиту та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, погодивши умови кредиту, розмір кредитного ліміту, тип кредитної картки, строк кредитування, кількість, розмір, періодичність платежів та розмір процентів. На підставі укладеного договору, відповідач отримав кредитну картку, а також можливість користуватись кредитним лімітом. Разом з тим, [PERSON] припинив надавати своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку із чим у нього станом на 15.04.2025 утворилась заборгованість у розмірі 58\~962,27 грн., з яких: 46\~948,51 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12\~013,76 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яка підлягає стягненню в судовому порядку. 29.08.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача Буковинським Т.Й., відповідно до якого зазначає, що [PERSON] після 15.04.2025 неодноразово здійснював сплату платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку із чим його заборгованість складає 29\~071,54 грн., що підтверджується довідкою банку про актуальний стан заборгованості. Враховуючи наведене, просить задовольнити позов в частині стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 29\~071,54 грн. Крім того, просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3\~000,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2025 матеріали справи передано на розгляд судді Сабарі Л.В. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 07.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом\~ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку застосування конструкції договору приєднання його умови розробляло АТ КБ «Приватбанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1\~ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При дослідженні доказів, судом встановлено наступне. 10.11.2023 [PERSON] ознайомився з умовами кредитування, власноручно підписав паспорт кредиту, а також заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підписуючи заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідач погодив наступні умови: 1. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн. (п. 9.2 Договору); 2. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 9.2 Договору); 4. Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п. 9.3 Договору) 5. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 9.4 Договору); 6. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 9.4 Договору); 7. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п. 9.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). Як вбачається з довідки АТ КБ «Приватбанк» від 17.04.2025, [PERSON] , як клієнту АТ КБ «Приватбанк», на підставі укладеного кредитного договору №б/н, надано наступні кредитні картки: [NUMBER] від 10.11.2023 термін дії 11/27, тип карти «Універсальна». Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки від 17.04.2025, [PERSON] , на підставі укладеного кредитного договору №б/н, 10.11.2023 встановлено кредитний ліміт у розмірі 500,00 грн., який періодично змінювався, зокрема за період з 10.11.2023 до 09.12.2023 збільшувався до 50\~000,00 грн., з 06.02.2024 до 13.02.2024 зменшувався до 8\~000,00 грн., 13.02.2024 збільшувався до 18\~000,00 грн., 18.02.2024 зменшено до 15\~000,00 грн., з 18.02.2024 до 15.03.2024 збільшувався до 75\~000,00 грн., після 07.05.2024 зменшувався до 0,00 грн. (02.12.2024). Таким чином встановлено, що на підставі укладеного договору про надання банківських послуг від 10.11.2023, відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку, а АТ КБ «Приватбанк» надало йому можливість розпоряджатись кредитними коштами в порядку та на умовах, визначених договором, які останні використовував, що підтверджується випискою по рахунку. Факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів на умовах, що передбачені таким, останнім не заперечуються. Водночас встановлено, що зобов`язання, взяті на себе за укладеним договором, щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та відсотками, [PERSON] не виконував належним чином. Згідно з наданим позивачем розрахунком у [PERSON] станом на 15.04.2025 утворилась заборгованість за кредитним договором №б/н від 10.11.2023 у розмірі 58\~962,27 грн., з яких: 46\~948,51 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12\~013,76 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Водночас, відповідач, заперечуючи пред`явлену до стягнення позивачем суму заборгованості за кредитним договором, покликаючись на часткове її погашення, надав довідку АТ КБ «Приватбанк» від 03.09.2025, згідно з якої вбачається, що станом на 03.09.2025 [PERSON] має заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 29\~071,54 грн. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлені обставини, суд приходить до переконання про підставність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 10.11.2023 у розмірі 29\~071,54 грн., відтак позов слід задовольнити частково. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Встановлено, що стороною відповідача заявлено до стягнення 3\~000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження розміру понесених витрат, представником відповідача надано наступні докази: договір про надання правничої допомоги №17-13/08/2025 від 13.08.2025, укладений між адвокатським бюро «ТАРАСА БУКОВИНСЬКОГО» та [PERSON] , додаткову угоду №1 від 27.08.2025, ордер на надання правничої допомоги серії ВС №1391588 від 13.08.2025, витяг з ЄРАУ, розрахунок судових витрат та детальний опис виконаних адвокатом робіт. Беручи до уваги наведене та аналізуючи подані стороною відповіача докази, з урахуванням складності справи, малозначності спору, враховуючи те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, зважаючи на час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, ціну позову, значення справи для сторони та співмірність розміру витрат, а також беручи до уваги висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, суд приходить висновку про те, що заяву слід задовольнити частково та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1\~200 грн., оскільки такий розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідатиме критеріям, закріпленим ЦПК України. Окрім цього, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~194,24 грн., що відповідатиме пропорційності розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial