Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач КП БМР «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, та з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача, в солідарному порядку, суму боргу і розмірі 26 734,25 грн за послуги постачання теплової енергії за період з 01.03.2014 по 10.07.2025; за період з 01.03.2014 по 23.02.2022 суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 7 731,30 грн та три відсотки річних в сумі 2506,87 грн; за період з 01.01.2024 по 01.11.2024 суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 199,27 грн та три відсотки річних в сумі 54,66 грн; стягнути судові витрати по справі у сумі 3028,00 грн. І. Позиція сторін у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що споживачем послуг з централізованого постачання теплової енергії у квартирі [ADDRESS] є [PERSON] , з якою укладений договір\~ про надання послуг з централізованого опалення та підігріву воду. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10.12.1998 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності (без виділення часток) [PERSON] та [PERSON] . Згідно особового рахунку № [NUMBER] , за період з 01.03.2014 по 10.07.2025 рахується заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 26734,25 грн., а також витрати, передбачені статтею 625 ЦК України, а саме: за період з 01.03.2014 по 23.02.2022 суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 7 731,30 грн та три відсотки річних в сумі 2506,87 грн; за період з 01.01.2024 по 01.11.2024 суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 199,27 грн та три відсотки річних в сумі 54,66 грн. На підставі викладених обставин, посилаючись на ст. 322, 355,525,526, 625 ЦК України, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача вказує, що щомісячні квитанції на оплату послуг КП БМР "БЦТМ" та розрахункові листи абонента містять розбіжності. В розрахунках заборгованості та квитанціях на оплату послуг містяться неточності, суми між квитанціями та тими, що вказані у розрахунковому листі абонента різняться, а отже і для розрахунку заборгованості внаслідок інфляційних процесів та трьох відсотків річних мають бути використані інші суми. Представник відповідача [PERSON] надавала власні контррозрахунки боргу. Таким чином, сторона відповідача стверджує, що\~ обчислена сума до стягнення заборгованості позивачем недоведена та необґрунтована, а отже позовні вимоги КП БМР "БЦТМ" не підлягають задоволення. Також, відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 13 січня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначив справу до розгляду. Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2025 року позов Комунального підприємства Білоцерківської міської ради було задоволено та стягнуто з\~ [PERSON] на користь позивача суму боргу за період з 01.03.2014 по 01.11.2024 в розмірі 35 549,25 грн.; за період з 01.03.2014 по 23.02.2022 суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в сумі 7731,30 грн та три відсотки річних в сумі 2506,87 грн;\~ з 01.01.2024 по 01.11.2024 суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в сумі 199,27 грн та три відсотки річних в сумі 54,66 грн., судові витрати у справі, всього стягнуто 49 069 грн. 35 коп. У травні 2025 року представник відповідача [PERSON] через систему «Електронний суд» подала заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2025 скасовано заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 26.03.2025\~ року\~ по справі № 357/348/25, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження (т. 1, а.с. 73-74). 07.07.2025 представник відповідача Ненько Ю.Я. через систему «Електронний суд» подала додаткові пояснення у справі (т. 1, а.с. 81-93). 22.07.2025 представник позивача Зайченко В.М. подала пояснення по справі, клопотання про витребування доказів, заяву про розгляд справи за відсутності представника КП БМР «Білоцерківтепломережа», позовні вимоги підтримала (т. 1, а.с. 94-110). 23.07.2025 [PERSON] подала клопотання (т. 1, а.с. 111-112). 30.07.2025 представник відповідача Ненько Ю.Я. через систему «Електронний суд» подала заяву про застосування строків позовної давності, клопотання про долучення доказів (т. 1, а.с. 117-123, 124-130). 31.07.2025 представник відповідача Ненько Ю.Я. через систему «Електронний суд» подала клопотання про долучення доказів ( т. 1, а.с. 131-140). 31.07.2025 представник позивача Зайченко В.М. подала заяву про залишення клопотання про витребування доказів без задоволення та заяву про залишення клопотання [PERSON] по справі без задоволення, заяву про зменшення позовних вимог (т. 1, а.с. 141-143, 144-146, 147-150). 04.08.2025 представник позивача Зайченко В.М. подала клопотання про залучення у справі співвідповідача, позовну заяву у новій редакції, заперечення на заяву про застосування строку позовної давності\~ (т. 1, а.с. 151-156, 157-161). 01.09.2025 представник відповідача Ненько Ю.Я. через систему «Електронний суд» подала клопотання про долучення доказів (т.1, а.с. 164-171). 02.09.2025 представник відповідача Ненько Ю.Я. подала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, підтримала заявлені клопотання (т. 1, а.с. 172). 02.09.2025 Ніколаєнко А.В. подала клопотання про стягнення моральної шкоди з представника позивача (т. 1, а.с.173-180). 10.09.2025 [PERSON] подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи, заперечення проти виклику до суду [PERSON] , відзив на позов (т. 1, а.с. 183, 185, 186-187). 15.09.2025 представник позивача Зайченко В.М. подала заяву про розгляд справи за відсутності представника КП БМР «Білоцерківтепломережа», відповідь на відзив (т. 1, а.с. 188-189, 190-193). 16.09.2025 адвокат Ненько Ю.Я. через систему «Електронний суд» подала заяву про припинення повноважень адвоката Ненько Ю.Я. як представника [PERSON] (т. 1, а.с. 194-197). 16.09.2025 через систему «Електронний суд» від адвоката Вдовики О.М.\~ надійшла заява про вступ у справу в якості представника відповідача (т. 1, а.с. 198-200). Ухвалою суду від 24.09.2025 визнано явку представника КП БМР «Білоцерківтепломережа» в наступне судове засідання обов`язковою, зобов`язано представника позивача направити Ніколаєнко А.В. примірник позовної заяви у новій редакції (т. 1, а.с. 203-204). 30.09.2025 представник позивача Зайченко В.М. подала заяву до якої долучила докази направлення примірника позовної заяви у новій редакції [PERSON] (т. 1, а.с. 206-208). 09.10.2025 [PERSON] подала клопотання про відхилення усіх вимог і клопотань позивача, заяву про призупинення розгляду справи та залишення без руху, заяву про відхилення вимог позивача, заяву про виклик представника позивача, заяву про призупинення розгляду справи без задоволення вимог (т.1, а.с. 209,210,211,212, 213-218, 219-220). 21.10.2025 [PERSON] подала заяву про призупинення розгляду справи та залишення позову без розгляду (т. 1, а.с. 219-220). 24.10.2025\~ [PERSON] подала заяву про відкладення розгляду справи, заяву про долучення доказів (т. 1, а.с. 221, 222-233). Ухвалою суду від 27.10.2025 залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] (т. 1, а.с. 236-237). 25.10.2025 адвокат Вдовика О.М. через систему «Електронний суд» сформувала заяву про припинення повноважень представника відповідача [PERSON] (т. 1, а.с. 242-245). 31.10.2025 адвокат Парсентьєва О.М. через систему «Електронний суд» сформувала заяву про внесення даних представника відповідача Ніколаєнко А.В. до електронної справи (т. 1, а.с. 247-252). 31.10.2025 представник відповідача Парсентьєва О.М. через систему «Електронний суд» подала клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції (т. 2, а.с. 1-5). Ухвалою суду від 04.11.2025 задоволено клопотання представника відповідача Парсентьєвої О.М. про розгляд справи в режимі відеоконференції (т. 2, а.с. 6-7). 19.11.2025 Ніколаєнко А.В. подала клопотання про закриття провадження по справі (т. 2, а.с. 8-10). Ухвалою суду від 20.11.2025, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про закриття провадження по справі. В судовому засіданні 20.11.2025 представник позивача Зайченко В.М. підтримала позовні вимоги. Представник відповідача адвокат Парсентьєва О.М. в судовому засіданні 20.11.2025 заперечила позовні вимоги. Відповідачі в судове засідання 20.11.2025 не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. ІІІ. Фактичні обставини справи. Так, з матеріалів справи вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] ,\~ який відкрито Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» по квартирі [ADDRESS] ,\~ на ім`я [PERSON] , рахується заборгованість за послуги постачання теплової енергії перед КП БМР «Білоцерківтепломережа», за період з 01.03.2014 до 01.07.2025, в розмірі 26 734,25 грн.\~ (т. 1, а.с.148-149). Матеріали справи містять копію договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, укладений 09.01.2013 між КП БМР «БЦТМ» та [PERSON] (т. 1, а.с. 10). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що стверджується відповіддю № 1023833 від 10.01.2025, № 1936430 від 27.10.2025 (т. 1, а.с. 28,239). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (т. 1, а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 10.12.1998, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності (без виділення часток) [PERSON] та [PERSON] (т. 1, а.с. 154). Встановлено, що 25.10.2017 [PERSON] уклала з КП БМР «Білоцерківтепломережа» договір № 292 про розстрочку виплати заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 4253,83 грн, що утворилась по особовому рахунку № [NUMBER] строком на 3 місяці, з 25.10.2017 по 25.01.2018. [PERSON] , заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 5253,83 грн, станом на 01.10.2017 визнала, зобов`язалась погашати заборгованість (т. 1, а.с. 159). Встановлено, що в період розгляду даної справи судом, зокрема, протягом лютого - вересня 2025 року,\~ відповідач [PERSON] сплатила частину заборгованості за спожиту теплову енергію на загальну суму 29488 грн. В судовому процесі та наданих суду квитанціях відповідач [PERSON] зазначила, що сплачувала поточні нарахування і оплатила борг лише за останні 3 роки. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Згідно частини першої статті 9 даного Закону - споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки. Встановлено, що за адресою: [ADDRESS] позивачем були надані послуги в повному обсязі та належної якості. Скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від відповідача на адресу підприємства не надходило. Відповідачі зобов`язані оплатити надані послуги. Відповідно до п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 року (далі Правила) фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Пунктом 35 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. (п.36,37 Правил ). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами статті 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як роз`яснив Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2015 року по справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. В даному випадку, судом встановлений факт порушення відповідачами зобов`язання щодо своєчасної оплати за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, а наявність непогашеної заборгованості перед виконавцем послуг КП БМР «Білоцерківтепломережа» підтверджується матеріалами справи. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивач просив стягнути з відповідача суму інфляційних втрат в розмірі 7731,30 грн., та 3 % річних 2506,87 грн., що обраховано, починаючи з 01.03.2014 до 23.02.2022, а також інфляційні втрати в розмірі 199,27 грн, і 3 % річних 54,66 грн за період з 01.01.2024 до 01.11.2024, оскільки має місце прострочення відповідачами грошового зобов`язання. Позивач розрахував суми згідно ст. 625 ЦК України з урахуванням періоду воєнного стану, тобто законодавчих обмежень щодо нарахування сум згідно ст. 625 ЦК України. Але Кабінет Міністрів України своєю Постановою № 1405 від 29 грудня 2023 р. скасував заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості з населення за житлово-комунальні послуги, тобто з 1 січня 2024 року почала діяти норма про скасування мораторію на нарахування пені та штрафів за комунальні послуги, окрім житла, зруйнованого внаслідок війни. Оскільки, місцем надання послуг є м.Біла Церква, яке не відноситься до територій де ведуться бойові дії, позивачем також нараховані інфляційні втрати у розмірі 199,27 грн та три відсотки річних у розмірі 54,66 грн за період з\~ 01.01.2024 до 01.11.2024 Вирішуючи спір по суті, суд враховує заявлений стороною відповідача строк позовної давності. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим. За загальним правилом, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Важливі зміни щодо регулювання позовної давності були запроваджені законодавством, що враховує надзвичайні обставини періоду карантину та воєнного стану. Велика Палата Верховного Суду у\~ постанові від 2\~ липня 2025\~ року у\~ справі №903/602/24 роз`яснила\~ межі цього регулювання. Якщо позовна давність не спливла станом на 2 квітня 2020 року (дата набрання чинності Законом про продовження строків під час карантину), то строк звернення до суду було: спочатку продовжено на період дії карантину до 30 червня 2023 року; надалі продовжено на період дії воєнного стану до 29 січня 2024 року; з 30 січня 2024 року перебіг строку зупинено на період дії воєнного стану. Закон України від 14\~ травня 2025\~ року №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» скасував норму про загальне зупинення строків позовної давності на період воєнного стану. Закон набрав чинності 4 вересня 2025 року, тобто з цієї дати строки позовної давності відновили свій перебіг, що безпосередньо впливає на можливість стягнення 3% річних від простроченої суми та індексації боргу відповідно до встановленого індексу інфляції за ст. 625 ЦК України. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», установлено з 12 березня до 03 квітня 2020 р. на усій території України карантин. В подальшому, дію карантину неодноразово було продовжено та постановою КМУ від 27 червня 2023 року №651, карантин, який був встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2,\~ відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України. Таким чином, з 01 липня 2023 року строки позовної давності мали б продовжуватись, однак, 24 лютого 2022 року Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє до теперішнього часу. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Тобто вимоги які пред`явлені позивачем в даній справі за період до 12 березня 2017 року є такими, що\~ пред`явлені поза межами строку позовної давності. Враховуючи ту обставину, що позивач звернувся з даним позовом до суду 09.01.2025 року, борг розрахований позивачем, за період з березня 2014 року до 12 березня 2017 року, дійсно, пред`явлений поза межами строку позовної давності. Однак, в жовтні 2017 року відповідач [PERSON] вчинила дії, що свідчать про визнання нею боргу за період з березня 2014 року по жовтень 2017, оскільки вона подала позивачу відповідну заяву та уклала Договір про надання розстрочки по виплаті боргу за спожиту теплову енергію. Відповідач [PERSON] чітко\~ зазначила, що заборгованість станом на 01.10.2017 визнає (т.1 а.с.159), а отже,\~ в даному випадку, застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення суми боргу, який мав місце станом на 12.03.2017 не має правових підстав. При цьому, суд вважає, що слід застосувати строк позовної давності до вимоги про стягнення сум обрахованих позивачем на підставі ст. 625 ЦК України за період з березня 2014 до березня 2017. Так, за період з 01.03.2014 до 01.03.2017 сума на яку збільшилась існуюча на той час заборгованість відповідачів внаслідок інфляційних процесів становила 1272,74 грн., а три відсотки річних\~ -\~ 186,23грн. Дані суми відповідачами не визнавалася і доказів, що відповідачі вчиняли будь які дії про визнання таких нарахувань,\~ суду не надано. Натомість, Договір №292 від 25.10.2017, укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] свідчить, що сторони дійшли згоди\~ на розтрочку/реструктуризацію боргу, без нарахованих інфляційних та 3-ох % річних, що виключає можливість на даний час обраховувати суми штрафних чи компенсаційних сум за вказаний період. Отже, сума заборгованості відповідачів за спожиту теплову енергію, з урахування здійснених в 2025 році проплат на суму 29488 грн., становить 10906 грн. 25 коп. за період 01.03.2014 до 10.07.2025,\~ а сума заборгованості внаслідок інфляційних процесів за період з 01.03.2017 до 23.02.2022\~ -\~ 6458 грн. 56 коп; 3 % річних 2320,64 грн, сума\~ заборгованості внаслідок інфляційних процесів за період з 01.01.2024 по 01.11.2024 становить 199,27 грн. та 3 % річних 54,66 грн., що і підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст. 541 ЦК України). Оскільки частки відповідачів у праві власності на квартиру куди позивач надає послуги, не визначені, то суд вважає, що вище вказана заборгованість підлягає до солідарного стягнення з відповідачів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з вказаним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, та оскільки позов задоволено на 53,56 %, то на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача, сума судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 1621,79 грн. Відповідач [PERSON] звільнена від сплати судових витрат, як інвалід ІІ гр., згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial