Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача посилався на те, що 08 січня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2791799, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач в свою чергу не виконав належним чином умов договору. В зв`язку з порушенням відповідачем умов укладеного договору, заборгованість відповідача становить 54243,95 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10500 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 43743,95 грн. 10 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККЛУ-10082023. Згідно умов вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які є боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 2791799 від 08 січня 2022 року. Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, позивач через свого представника просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитними договорами в розмірі 54243,95 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 вересня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача - фізичної особи. Вказаною ухвалою судді, також задоволено клопотання представника позивача про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» доказів. Позиції сторін Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно кожного разу, причин неявки не вказав, але направив заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності і паралельно висловив позицію щодо підтримання заявлених позивачем вимог у повному обсязі. Крім цього, представник позивача вказав на відсутність зі сторони позивача заперечень щодо заочного порядку розгляду справи за наявності для того визначених законом передумов. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання та публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причин свого неприбуття не повідомляв, будь-яких заяв чи то клопотань не направляв. При цьому, відповідач причин своєї неявки до суду не вказував, будь-яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, не направляв, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належно в силу положень ч. 9 ст. 10, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування усіх передумов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач двічі повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи свого представника не направив, причин його неявки не вказав, відзив на позов не подав, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого. Судом встановлено, що 08 січня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 2791799 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 10500 грн., строком на 360 днів. Відповідно до умов п. 1.4 договору сторони погодили нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,99% в день, яка застосовується протягом всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору та знижено процентною ставкою в розмірі 1.99% в день, яка застосовується у разі своєчасної сплати заборгованості за договором в розмірі та строки, передбачені умовами цього договору. Пункти 1.5-1.6 договору також містять інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки на дату укладення договору та орієнтовної загальної вартості кредиту на дату укладення договору. Відповідно до умов п. 2.1 договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Згідно умов п. 3.1 договору, сторони дійшли згоди, що проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом та їх нарахування здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту. Підписуючи цей договір, споживач серед іншого підтвердив, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»; вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно ї дотримуватись (п. 9.9 договору). Вказаний договір про надання споживчого кредиту підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором С479. Додаток № 1 до договору № 2791799 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08 січня 2022 року містить інформацію щодо кількості платежів, дати платежів та їх розміру. Вказаний додаток до договору [PERSON] , також підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С479. Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти викладено у паспорті споживчого кредиту. Паспорт споживчого кредиту відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С479. Згідно повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 04 березня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» 08 січня 2022 року здійснила операцію з перерахування коштів в розмірі 10500 грн. на картковий рахунок [NUMBER] . Як вбачається з інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк» від 02 жовтня 2025 року, банківська карта № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] та 08 січня 2022 року на неї здійснено зарахування грошових коштів в розмірі 10500 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 2791799 від 08 січня 2022 року, станом на 10 серпня 2023 року заборгованість [PERSON] становить 54243,95 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10500 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 43743,95 грн. Також, судом встановлено, що 10 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № ККЛУ-10082023, за умовами якого фактор передає грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). В наслідок цього фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває права грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами. Згідно витягу із реєстру боржників до договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до [PERSON] за договором № 2791799 від 08 січня 2022 року в розмірі 54243,95 грн., яка складається з тіла кредиту в розмірі 10500 грн. та процентів в розмірі 43743,95 грн. Умови договору факторингу були виконані обома сторонами про що суд робить висновок з наявних у матеріалах справи акту приймання-передачі реєстру боржників від 10 серпня 2023 року до договору факторингу № ККЛУ-10082023 від 10 серпня 2023 року та платіжної інструкції № 72296 від 10 серпня 2023 року. Тим самим суд встановив, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 2791799 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 08 січня 2022 року. У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, між первісним кредитором та відповідачем існували зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд перевірив правильність нарахування позивачем складових заборгованості, як то, щодо заборгованості за тілом та відсотками за користування кредитом, нарахованими згідно умов договору на дійсну заборгованість відповідача і вважає ці розрахунки в цій частині вірними, позаяк, вони відповідають вимогам закону. Отже, суд робить висновок, що права позивача порушені відповідачем через неналежне виконання ним умов укладеного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту та непогашення дійсної заборгованості, а тому вони підлягають захисту шляхом стягнення на його користь установленої судом заборгованості, яка у цій справі є підтвердженою належними, допустимим і достовірними доказами, у тому числі й їх сукупністю. Щодо питання розподілу судових витрат За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача належить стягнути 2422 грн. 40 коп. судового збору, що становить 100 відсотків задоволених вимог. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд керується правилами ст. 137 ЦПК України і вважає, що розмір цих витрат належно доведений і обґрунтований, оскільки в матеріалах справи наявний договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, акт № 496 наданих послуг від 05 серпня 2025 року, детальний опис наданих послуг до акту № 497 за договором пор надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, документи, що підтверджують надання професійної правової допомоги адвокатом; відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру цих витрат та недоведеність їх не співмірності, в зв`язку з чим не виходячи за межі позовних вимог, суд вважає, що ця вимога позивача підлягає повному задоволенню у розмірі, що ним визначений і доведений, а саме - у розмірі 8000 грн. Крім цього, суд не убачає підстав для відхилення тих правових норм, на які представник позивача посилався в позовній заяві, оскільки всі вони визначені правильно і підлягають застосуванню до спірних правовідносин. З цих підстав,

Outcome: approved