Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

27 жовтня 2025 року представник [PERSON] адвокат Петренко К.Д. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулась до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований 14 лютого 2018 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 51. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили почуття любові та взаємної поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з 12 липня 2025 року. З цього часу сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим, а тому представник позивача просить розірвати укладений між сторонами шлюб. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра Мачуського О.М. від 29 жовтня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались. Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористалась. Позивач та її представник адвокат Петренко К.Д. у судове засідання не з`явились, натомість представник позивача в прохальній частині позовної заяви зазначила, що просить розглянути справу без участі сторони позивача й задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, натомість подав\~заяву про\~визнання позову\~в якій\~останній зазначив,\~що просить\~розглянути справу\~без йогоучасті та задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований 14 лютого 2018 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 51, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 лютого 2018 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбних відносин сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 14 квітня 2020 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, сторони втратили один до одного почуття любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що між сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім`я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до матеріалів справи, за звернення\~до суду\~з позовною\~заявою в\~електронному вигляді\~з використанням\~підсистеми ЄСІТС\~«Електронний суд»,\~відповідно до\~вимог ЗУ\~«Про судовий\~збір»,\~позивачем були\~понесені витрати\~з оплати\~судового збору\~в сумі\~969,00\~гривень,\~що підтверджується\~квитанцією №ZZT1-6ASB-2QLE від 27.10.2025 року. Згідно з ч.1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір»). Враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позовні вимоги, позивачу з державного бюджету, підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, що складає 484,50 гривень. При цьому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, інша частина судового збору в розмірі 484,50 гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved