Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивач ТОВ «Українські Фінансові Операції» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги ТОВ «Українські Фінансові Операції» обґрунтовує тим, що 24.06.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 4760698 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який було укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису у відповідності до ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію». Сума кредиту складає 5100грн., строк кредиту 360 днів (з 24.06.2024 по 19.06.2025), періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Стандартна процентна ставку кредитування у розмірі 1,5% у день. Кошти перераховано на банківську картку фізичної особи за реквізитами [NUMBER] . ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало та надало відповідачу кредит в сумі 5100,00грн. шляхом зарахування кредитних коштів на вказану платіжну картку відповідача. ТОВ «Лінеура Україна» не є банківською установою, тому зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжні системи ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Згідно поденного розрахунку заборгованості за договором № 4760698 первісним кредитором нараховано проценти за користування грошовими коштами за період з 24.06.2024 по 27.02.2025 включно у загальній сумі 19048,50 грн. 27.02.2025 на підставі договору факторингу № 27/02/2025 ТОВ «Лінеура Україна» відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 26690,50 грн., з яких заборгованість з тіла кредиту: 5100,00 грн., заборгованість за процентами: 19048,50 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам: 2550,00грн. Позивач вказує, що станом на дату укладення договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 строк дії Договору № 4760698 від 24.06.2024 не закінчився, тому ТОВ «Українські Фінансові Операції» донарахувало відсотки за 111 календарних днів у розмірі 8491,50 грн. за формулою 5100 грн.*1,5%*76,5 грн. *111 календарних дні = 8491,50грн. Вказані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Вказує, що фактично загальний розмір заборгованості відповідача за договором № 4760698 від 24.06.2024 становить 32640,00 грн., яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту: 5100,00грн., нарахованих процентів первісним кредитором 19048,50 грн. та нарахованих позивачем процентів за 111 календарних днів у розмірі 8491,50 грн. Зазначив, що коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, тому інфляційні втрати і 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України і ст. 230 ГК України. Також вказав, що за змістом частини другої статті 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказав, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40грн., а очікувані витрати на правову допомогу становлять 10000,00грн. За таких умов позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості у розмірі 32640,00грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн. Також просить у порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 КПК України зобов`язати орган, що здійснюватиме примусове виконання цього рішення нараховувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, якому роз`яснити порядок нарахування інфляційних страт та 3% річних. Окрім того клопотав про витребування доказів в АТ «Райффайзен Банк». Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 31.10.2025 відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Також задоволено клопотання сторони позивача про витребування доказів у АТ «Райффайзен Банк». Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив, про дату та час судового засідання відповідач була повідомлена належним чином, заяв та клопотань не надсилала. 18.11.2025 від АТ «Райффайзен Банк» надійшла запитувана інформація. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що згідно Договору № 4760698 від 24.06.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.06.2024, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] , він підписаний споживачем електронним підписом 59333 та його предметом є кредит у гривні. Сторони погодили істотні умови договору, зокрема, тип кредиту: кредит, суму кредиту: 5100,00грн., строк кредиту: 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів: кожні 30 днів, стандартну процентну ставку 1,5% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою складає за весь строк користування за стандартною ставкою за весь строк користування: 9541,79 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за увесь строк користування кредитом: 32640,00 грн. Згідно п. 2.1 Договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу [NUMBER] . Згідно п. 3.1 Договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за цим договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році. Згідно п. 4.1 Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться гідно з Графіком платежів. Згідно п.5.4.1 Договору клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи (у разі їх наявності) та інші платежі, передбачені договором. Додатком № 1 до вказаного договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої дата видачі кредиту/дата платежу 24.06.2024 - 18.06.2025 (12 розрахункових періодів по 30 днів), чиста сума кредиту 5100,00 грн., сума платежу за розрахунковий період усього 32640 грн., сума кредиту за договором/погашення суми кредиту: 5100,00грн./5100,00грн., проценти за користування кредитом, всього: 27540,00грн., реальна річна процентна ставка 9541,79%, загальна вартість кредиту 32640,00 грн. Дана таблиця підписана від споживача електронним підписом одноразовим ідентифікатором 59333. Згідно Додатку № 2 до вказаного договору - Інформаційного повідомлення, [PERSON] надала товариству персональні дані третьої особи для подальшої взаємодії при врегулюванні її простроченої заборгованості. Згідно даних паспорта споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), він містить відомості про умови кредитування щодо кредиту у розмірі 5100,00грн. строком на 360 днів з стандартною процентною ставкою 547,50% процентів річних (1,5% в день), який підписаний [PERSON] 24.06.2024 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 47648. Згідно договору про організацію переказу грошових коштів № 210222-1 від 21.02.2022 його сторонами є ТОВ «Пейтек Україна» (фінансова компанія) та ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт). Згідно п. 1.1 Договору фінансова компанія за дорученням клієнта на підставі укладеного кредитного договору між клієнтом та споживачем за допомогою сервісу фінансової компанії здійснює переказ коштів в національній валюті України з метою видачі кредитів від клієнтів на картки Visa International та/або Mastercard та/або НПС Простір Отримувачів. Згідно договору про організацію переказу грошових коштів № РК-П-19/03-01 від 12.03.2019 його сторонами є ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (замовник) та ТОВ «Лінеура Україна» (партнер). Згідно п. 1.1 Договору предметом договору є надання замовником партнеру послуг з переказу коштів та співробітництво сторін з метою надання клієнтам послуг виплати. Згідно повідомлення ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-0603 від 06.03.2025, адресованого ТОВ «Лінеура Україна», було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 24.06.2024 17:18:08 на суму 5100,00 грн. Призначення платежу: зарахування 5100,00 грн. на картку [NUMBER] . Відповідно до договору факторингу № 27/02/2025 від 27 лютого 2025 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «Українські Фінансові Операції» (фактор), фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно копій платіжних інструкцій № 5 від 27.02.2025, № 1028 від 27.02.2025, ТОВ «Українські Фінансові Операції» переказало ТОВ «Лінеура Україна» кошти у розмірі 1080517,05 грн. та 1080517,05 грн. відповідно як часткову сплату за договором факторингу №27/02/2025 від 27.02.2025 без ПДВ. Згідно копії Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором Факторингу № 27/02/20255 від 27.02.2025, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників кількістю 3557, загальна сума заборгованості складає 61002206,19 грн. Згідно Додатку № 1 до договору факторингу № 27/02/20255 від 27.02.2025 Реєстру Боржників від 27 лютого 2025 року, за № 1568 вказано відомості про боржника: ПІБ: [PERSON] , ІПН [NUMBER] , номер кредитного договору 4760698, яка має заборгованість за основною сумою боргу 5100,00 грн., сума заборгованості за відсотками становить 19048,50 грн., сума заборгованості за пенею і штрафами 2550,00, грн., сума заборгованості разом 26698,50 грн., кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань 219. Згідно повідомлення ТОВ «Лінеура Україна» від 28.02.2025, адресованого ТОВ «Українські Фінансові Операції», щодо повідомлення боржників про відступлення права вимоги за кредитними договорами, ТОВ «Лінеура Україна» повідомляє про розміщення в особистих кабінетах боржників повідомлення про відступлення права вимоги з зазначенням банківських реквізитів нового кредитора та направлення СМС-повідомлень боржникам про відступлення прав вимоги, зокрема, таке повідомлення надсилалось на номер телефону [NUMBER] , ID договору: 4760698. Відповідно до разрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» за Договором № 4760698 від 24.06.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 27.02.2025, позичальник [PERSON] , він зроблений за період з 24.06.2024 по 27.02.2025. Тіло кредиту є незмінним та становить 5100,00грн., всього нараховано процентів за користування: 19048,50 грн., всього штрафних санкцій - 2550,00 грн., всього сплачено: 0,00грн., до сплати всього 26698,50 грн. Відповідно до разрахунку заборгованості ТОВ «Українські Фінансові Операції» за Договором 4760698 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.06.2024 за 111 календарних дні (28.02.2025-18.06.2025), позичальник [PERSON] , він зроблений за період 28.02.2025-18.06.2025. Сума основного боргу, на який нараховуються проценти: 5100,00 грн., процентна ставка: 1,5%, сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами: 8491,50грн., інформація про оплати: 0,00грн. Згідно повідомлення АТ «Райффайзен Банк» № 81-15-9/14393-БТ від 13.11.2025, банківська картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Згідно виписки про рух коштів по рахунку [NUMBER] , банківська картка № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 24.06.2024 по 29.06.2024, 24.06.2024 на рахунок отримувача надійшли кошти у сумі 5100,00грн. як переказ коштів з карти на карту за 24.06.2024, Yarocyka Тetyana Mikolayi, Visa Direct, UKR, Visa, міжнародні. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Факт укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а також досягнення згоди щодо його істотних умов відповідачем не заперечується. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Вказаним Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту позичальник зобов`язався повернути отримані грошові кошти та сплатити проценти за їх користування. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. [PERSON] усунулась від виконання передбачених договором обов`язків та отримані кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором № 4760698 від 24.06.2024 за кредитом та відсотками, яка склала 32640,00грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 5100,00 грн., сума заборгованості за нарахованими первісним кредитором відсотками - 19048,50 грн., сума заборгованості за відсотками, нарахованим позивачем за 111 календарних дні - 8491,50 грн. Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості за тілом кредиту та відсотками судом не встановлено, як видно із змісту позову відповідач не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка виникла, добровільно не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості та відзиву на позов стороною відповідача [PERSON] не надано. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. На підставі викладеного суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» належить стягнути заборгованість по вказаним кредитним договором у розмірі, про стягнення якого просить сторона позивача - 32640,00грн., що включає розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами. Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні витрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд зазначає таке. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при прийнятті рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. У той же час, згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В Україні воєнний стан, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ, введений із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та неодноразово продовжено, станом на даний час воєнний стан триває. Як роз`яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», що кореспондується із положенням п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, суд не вправі зобов`язувати державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Суд звертає увагу, що позивачем вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат не заявлялась. Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 24.06.2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Враховуючи викладене, оскільки суд не наділений правом ухвалення рішення суду на майбутнє та правом на зобов`язання виконавчих органів на вчинення виконавчих дій, - не підлягає задоволенню вимога позивача про надання вказівки/роз`яснення органу примусового виконання рішення суду на подальше нарахування на суму боргу 3% річних та інфляційних втрат. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2422,40 грн. Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених витрат відповідача на правову допомогу до матеріалів позову додано його представник надав суду копію договору про надання правової допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024, детальний опис робіт (наданих послуг) №4760698 від 14.10.2025, акт від 14.10.2025 №4760698 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024, заявку № 4760698 від 21.04.2025 на виконання доручення до Договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024. та рахунок на оплату № 4760698 від 14.10.2025. Згідно Р.І Договору про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024 «Предмет договору», укладеного між ТОВ «Українські Фінансові Операції» та адвокатом Дідухом Євгеном Олександровичем, сторони визначили предмет договору у виді надання юридичних послуг згідно вказаного переліку. Згідно детального опису робіт адвокатом Дідухом Є.О. вказано про надання правової допомоги у справі за позовом ТОВ «Українські Фінансові Операції» до [PERSON] , всього 10 послуг згідно вказаного у описі переліку. Згідно Заявки № 4760698 від 21.04.2025 клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4760698 від 24.06.2024, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] . Заявкою визначено перелік видів робіт, їх кількість та вартість. Загальна вартість робіт визначена у сумі 10000,00 грн. Згідно копії акту № 4760698 від 14.10.2025 прийому-передачі виконаних робіт, він містить відомості про найменування робіт та послуг їх кількість, кількість витраченого часу та вартість послуг. Загальна вартість наданих послуг визначена у сумі 10000,00грн. Згідно рахунку на оплату № 4760698 від 14.10.2025 вартість наданих адвокатом Дідухом Є.О. клієнту ТОВ «Українські фінансові операції» послуг згідно вказаного переліку (всього 10 послуг) становить 10000,00грн. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначив Верховний суд у своїй постанові 24 січня 2022 року по справі № 757/36628/16-ц, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Додаткова постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 червня 2022 року у справі № 915/517/21 містить висновок, що «відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Подібні правові позиції викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/14598/20 та додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18». Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги. За неможливості встановити умови щодо порядку обчислення, форми та ціни правової допомоги згідно з умовами договору суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Такий висновок зроблено у постанові КЦС ВС від 28 вересня 2022 року по справі № 529/201/20. Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем ТОВ «Українські Фінансові Операції» та адвокатом Дідухом Є.О. було укладено Договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024. При цьому згідно Р.3 Договору «Порядок оплати послуг адвоката» вартість послуг визначається у Актах наданих послуг по домовленості. (п. 3.1). Загальна вартість договору становитиме суму вартості послуг, вказану в усіх актах наданих послуг (п. 3.3). Замовник оплачує виконавцю послуги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виконавця протягом 30 днів з моменту підписання відповідного акта наданих послуг, якщо сторонами в акті не визначено інше (3.4). Проте, позивачем не було надано суду доказів, що підтверджували б понесені ним витрати на правову допомогу, оскільки до матеріалів справи не додано жодного доказу на підтвердження того, що ТОВ «Українські Фінансові Операції» сплачувало адвокату Дідуху Є.О. будь-які кошти за надану юридичну допомогу у відповідності до умов Договору про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2024. та рахунку на оплату № 4760698 від 14.10.2025. Окрім того, з наданих суду доказів вбачається, що до загального переліку видів правової допомоги за укладеним договором включені послуги, які не були надані під час розгляду цивільної справи за позовом ТОВ «Українські Фінансові Операції» до [PERSON] . Зокрема окремим пунктом (пункт 8) у акті прийому-передачі виконаних робіт та інших наданих суду документах зазначено про складення та оформлення інших документів (крім процесуальних) додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безстороннього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи). Загальний об`єм витраченого часу на цей вид послуг визначений: 1 год., а загальна вартість: 840грн. Натомість на переконання суду складання додатків до позовної заяви є складовою етапу підготовки самої позовної заяви, без виконання якого неможливо стверджувати про виконання попереднього виду робіт. Крім того, підготовка рахунку на оплату послуг адвоката та акта приймання-передачі наданих послуг, що стосується правовідносин між клієнтом та заявником, не може бути компенсовано за рахунок відповідача у справі, оскільки такі роботи не мають характеру правової допомоги позивачеві у справі. Також у пункті 9 Акту № 4760698 прийому-передачі виконаних робіт сторони погодили надання позивачеві правової допомоги шляхом складання та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду справи, а саме відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів тощо. Загальна вартість цього виду послуг визначена сторонами у розмірі 1640,00 грн., тривалість даного виду робіт 2 години. Пунктом 10 вказаного Акту сторонами договору погоджено надання позивачеві правової допомоги протягом 2 годин, а саме представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою ТОВ " ФК "Фінтраст Капітал" про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4760698 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] , в тому числі участь у судових засіданнях. Суд звертає увагу, що розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, від відповідача відзиву не надходило і такі види правової допомоги як надання відповіді на відзив, письмових пояснень у цій цивільній справі, участь у судових засіданнях позивачеві не надавались, відповідно правова підстава для їх врахування відсутня. Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: partial