Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Красненського селищного комунального підприємства про визнання права власності на за набувальною давністю. Просила визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю (на квартиру). Проте, після відкриття провадження позивачка померла та згідно п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України було зупинено провадження до залучення у справі правонаступника. Так, позивачка [PERSON] (правонаступник позивачки [PERSON] ) звернулася в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю (на квартиру) в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що мати позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] , з 1981 року проживала в квартирі у будинку, що знаходиться за адресою: в [ADDRESS] , та була зареєстрована у цій квартирі з 1981 року. Мати позивачки разом із чоловіком [PERSON] отримали квартиру від Красненського комбінату хлібопродуктів, проте після смерті чоловіка [PERSON] було з`ясовано, що право власності на вищевказану квартиру не було зареєстровано за її чоловіком, інформація про право власності на квартиру відсутня в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Оскільки мати позивачки [PERSON] померла [INFO] , а тому позивачка в порядку спадкування за заповітом просить суд визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю, оскільки прийняла спадщину після смерті матері. Ухвалою від 12 листопада 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 06 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 05 березня 2025 року до суду надійшло клопотання від адвоката Сай Т.П. про зупинення провадження у справі у зв`язку із смертю позивачки [PERSON] . Свою заяву мотивує тим, що у зв`язку з тим, що позивачка померла, а її діти є спадкоємцями, а тому просить суд зупинити провадження у справі №943/2565/24 у зв`язку із смертю позивачки до визначення можливих її правонаступників. 07 березня 2025 року було зупинено провадження у цивільній справі №943/2565/24 до залучення до участі у справі правонаступників померлої позивачки. Ухвалою від 16 вересня 2025 року було поновлено провадження у справі, оскільки строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплив. Ухвалою від 17 жовтня 2025 року залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача [PERSON] [PERSON] , [INFO] (доньку померлої позивачки). Представник позивачки адвокат Сай Т.П. в судове засідання не з`явилася, направивши до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності та позивачки, заявлений позов підтримує в повному обсязі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач Красненське селищне комунальне підприємство явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направивши до суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутності представника, проти позову не заперечує, тобто визнає позов. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2024/011067048 від 13.09.2024 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 10.07.1981 року за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що згідно паспортних даних серії [NUMBER] [PERSON] , підтверджено, 23.04.1968 року вона зареєструвала шлюб в Утішківській сільській раді Буського району Львівської області з [PERSON] , 1944 р.н. Згідно картки прописки, виданої ВАТ «Красненський комбінат хлібопродуктів», підтверджено, що [PERSON] адресом його місця проживання є [ADDRESS] ., прописаний з 03.07.1981 року. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , підтверджено, що [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 13.09.2024 року №1174, виданої Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області, підтверджено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки від 19.02.2025 ркоу №03-13/194, виданої Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області, підтверджено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак, відповідно до Акту обстеження проживання від 17.09.2024 року №03-13/118, виданого Красненською селищною радою Золочівського району Львівської області, підтверджено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , проте фактично не проживають понад 10 років. Згідно листа Красненського селищного комунального підприємства від 17.09.2024 року №91, повідомляють, що будинок за адресою: [ADDRESS] знаходиться на балансі Красненського селищного комунального підприємства згідно рішення Красненської селищної ради від 13.02.2015 року №885, даний будинок перебуває на балансі з 13.02.2015 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №403073929 від 10.11.2024 року, підтверджено, що нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] відомості відсутні щодо власника. Згідно довідки від 12.04.2024 року №6191-с, виданої Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» Львівської обласної ради, підтверджено, що станом на 29.12.2012 року свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS] не видавалось та реєстрація не проводилася. Згідно технічного паспорта на квартиру, виготовленого на ім`я [PERSON] , ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 23.05.2024 року вбачається, що квартира загальною площею 51,7 кв.м., житлова площа 30 кв.м., складається з 2-ох житлових кімнат, коридору, кухні, ванни, вбиральні, кладової та лоджії, інвентаризаційна вартість квартири становить 259\~004,00 грн. Із листа завідувача Буської державної нотаріальної контори № 669/01-16 від 16.12.2024 року вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилась. Оскільки [PERSON] згідно картки прописки, виданої ВАТ «Красненський комбінат хлібопродуктів», підтверджено, що [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] ., де прописаний з 03.07.1981 року, а [PERSON] згідно Витягу з реєстру територіальної громади №2024/011067048 від 13.09.2024 року, зареєстрована з 10.07.1981 року за адресою: [ADDRESS] та перебували в шлюбі, а тому згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка за законом. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 лютого 2025 року, підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02 квітня 1969 року, підтверджено, що [PERSON] має батьків: [PERSON] та [PERSON] . Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00053762904 від 23 вересня 2025 року, підтверджено, що позивачка [PERSON] мала дошлюбне прізвище « [PERSON] ». З наявного в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого секретарем Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, зареєстрованого в реєстрі за № 164 вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла дочці [PERSON] . Відповідно до копії спадкової справи №18/2025, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , підтверджено, що згідно заяви про прийняття спадщини від 21 лютого 2025 року, [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері за заповітом. На день смерті залишилося спадкове майно, яке складається із: житлового будинку [ADDRESS] , а тому згідно ст. 1269 ЦК України позивачка прийняла спадщину після смерті матері за заповітом. Відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма\~ст.\~316\~ЦК України\~визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1217\~ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України відомо, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України щодо прийняття спадщини відомо, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно ст.\~344\~ЦК України\~особа,\~яка добросовісно\~заволоділа чужим\~майном і\~продовжує відкрито,\~безперервно володіти\~нерухомим майном\~протягом десяти\~років або\~рухомим майном\~-\~протягом п`яти\~років,\~набуває право\~власності на\~це майно\~(набувальна\~давність),\~якщо інше\~не встановлено\~цим Кодексом. Набуття\~права власності\~на земельну\~ділянку за\~набувальною давністю\~регулюється законом. Право\~власності на\~нерухоме майно,\~що підлягає\~державній реєстрації,\~виникає за\~набувальною давністю\~з моменту\~державної реєстрації. \~Особа,\~яка заявляє\~про давність\~володіння,\~може приєднати\~до часу\~свого володіння\~увесь час,\~протягом якого\~цим майном\~володіла особа,\~чиїм спадкоємцем\~(правонаступником)\~вона є. Якщо\~особа заволоділа\~майном на\~підставі договору\~з його\~власником,\~який після\~закінчення строку\~договору не\~пред`явив\~вимоги про\~його повернення,\~вона набуває\~право власності\~за набувальною\~давністю на\~нерухоме майно\~через п`ятнадцять,\~а на\~рухоме майно\~-\~через п`ять\~років з\~часу спливу\~позовної давності. Втрата\~не з\~своєї волі\~майна його\~володільцем не\~перериває набувальної\~давності у\~разі повернення\~майна протягом\~одного року\~або пред`явлення\~протягом цього\~строку позову\~про його\~витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнішньому володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (п. 14 Постанови). Тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням у приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. На це вказав Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 серпня 2024 року по справі № 201/193/22. Також КЦС ВС зазначив, що відсутність ордера на вселення у спірне приміщення сама по собі не є підставою для висновку, що житло, займане особою тривалий час, за наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання, не є житлом у розумінні пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, тому слід визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 51,7 кв.м., за набувальною давністю, оскільки позивачка [PERSON] набула право власності на квартиру за набувальною давністю в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та яка була єдиним уповноваженим власником вищевказаного житла, оскільки з часу вселення у спірну квартиру, а саме з 10.07.1981 року та до смерті мати проживала та була зареєстрована у даній квартирі, понад 44 роки. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі, не суперечить закону, і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved