Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 14.11.2015 в загальному розмірі 130322,79 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.11.2015 шляхом підписання оферти [PERSON] запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Банк прийняв пропозицію відповідача та підписав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Акцепт пропозиції на укладення угоди отримано відповідачем, про що свідчить її власноручний підпис Таким чином 14.11.2015, між банком та [PERSON] , було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов договору, тип кредиту кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; ліміт кредитної лінії 75000,00 грн.; процентна ставка 40,00 % річних; сума встановленої кредитної лінії на дату укладення договору 1000,00 грн.; тип процентної ставки фіксована; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 7 % від суми заборгованості, мінімум 50,00 грн. Банк узяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, якими остання активно користувалася. Однак, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 130322,79 грн., в тому числі: 77391,89 грн. прострочене тіло кредиту та 52930,90 грн. відсотки за користування кредитом, яку позивач просить стягнути. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що 30.11.2022 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Ухвалою від 03.09.2025 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 31.10.2025 закрито підготовче провадження, призначено судовий розгляд справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялась належним чином за адресою реєстрації місця проживання, в тому числі, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України на офіційному веб-сайті суду, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 14.11.2015 [PERSON] звернулась до АТ «Альфа-Банк» та підписала Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк». Указаною заявою відповідач підтвердила акцепт публічної пропозиції та у кладення Договору між нею та АТ «Альфа-Банк» на умовах, викладених в публічній пропозиції та додатках до договору (а.с. 63). 14.11.2015 [PERSON] звернулась до АТ «Альфа-Банк» з офертою на укладення угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії. Відповідно [PERSON] запропонувала Банку укласти угоду на викладених в оферті умовах (а.с. 64 зворот. стор.). 14.11.2015 банком акцептовано пропозицію на укладення угоди на наступних умовах: найменування продукту «Максимум»; рахунок № [NUMBER] у валюті гривня та випуск міжнародної платіжної картки Debit MasterCard Gold Іnstant строком дії 2 роки; ліміт відновлювальної кредитної лінії 75000,00 грн.; сума кредиту, що є доступною клієнту на момент укладення угоди складає 1000,00 грн.; процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії 40,00 % річних на торгові операції та операції зі зняття коштів; розмір обов`язкового мінімального платежу 7 % від суми загальної заборгованості (а.с. 64). Згідно з копією виписки по рахунку, [PERSON] активно користувалася кредитними коштами, починаючи з 18.12.2015 (а.с. 20-23). Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 01.08.2025 заборгованість [PERSON] складає 130322,79 грн., в тому числі 77391,89 грн. прострочене тіло кредиту та 52930,90 грн. відсотки за користування кредитом (а.с. 5-6). 10.07.2025 АТ «Сенс Банк» було направлено [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за кредитом (а.с. 24), однак жодних дій, спрямованих на повернення кредиту відповідачем вчинено не було. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки сума отриманого кредиту у добровільному порядку відповідачем повернута не була, доказів повного або часткового погашення заборгованості відповідачем не надано, суд вважає позовні вимоги АТ «Сенс Банк» правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved