Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

У серпні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 103980347 від 14.09.2021 року у розмірі 41811,75 грн, суми сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесених витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 16 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103980347. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання за договором у повному обсязі на умовах та строки, що визначені договором. Сума кредиту становить 6000 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 2175 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, проте відповідач свої зобов`язання не виконує, кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 29.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №29-12/2021-45, відповідно до якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором, зокрема за договором № 103980347, що був укладений між первісним кредитором та позичальником [PERSON] 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал», як первісний кредитор, відступило на користь нового кредитора ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 103980347, що був укладений між первісним кредитором та позичальником [PERSON] . Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню становить 41811,75 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 5700 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 36111,75 грн. Отже, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за вказаними кредитним договором. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.08.2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дешко В.О. подав до суду відзив на позов, у якому заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими. Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє належне підтвердження того, що позичальнику була надана уся необхідна інформація відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Кредитодавець не забезпечив дотримання законодавчих вимог до укладення договору, що ставить під сумнів його юридичну дійсність. У матеріалах справи немає інформації про проведення будь-якої додаткової перевірки ідентичності Позичальника, яка б підтверджувала його право підписувати договір та брати на себе фінансові зобов`язання. Позивач не подав до суду у встановлений ст. 83 ЦПК України виписку з рахунку Відповідача, на який зараховувались грошові кошти, що позбавляє суд перевірити обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку заборгованості. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. В поданій до суду позовній заяві просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника. Подав відповідь на відзив відповідача вказавши, що норми чинного законодавства не вимагають відображення коду одноразового ідентифікатора саме в кредитному договорі, довідка про ідентифікацію, яка містить всю необхідну інформацію щодо здійсненого електронного підпису одноразовим ідентифікатором є належним доказом підписання позичальником кредитного договору в електронній формі згідно вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому позивач через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого відповідач надіслав позивачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення вказаних дій позивачем кредитний договір не був би укладений сторонами. Позичальник погодився з умовами кредитного договору, тому нарахування відсотків за кредитними договорами, здійснювалось правомірно та відповідно до норм законодавства, що були чинними на момент укладення договору, а відтак підлягають виконанню у повному обсязі. Наявні в матеріалах справи докази підтверджують перехід від первісного кредитора до ТОВ «Вердикт Капітал» та, в свою чергу, від ТОВ «Вердикт Капітал» до Позивача прав вимоги кредитними договорами, укладеними з Відповідачем. На підставі\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового розгляду технічними засобами не здійснювалось у зв`язку із відсутністю учасників справи. Дослідивши надані докази, оцінивши їх відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103980347, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в сумі 6 000 грн строком на 29 днів, тобто до 13.10.2021 року. Термін повернення кредиту і сплату комісії 13.10.2021 року. Комісія за надання кредиту в сумі 660 грн, нараховується одноразово за ставкою 11% від суми кредиту за договором. Проценти за користування кредитом 2175 грн, які нараховуються за ставкою 1.25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договір підписано електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора. Розділом 2.3 цього Договору передбачено пролонгацію строку кредитування на пільгових та стандартних (базових) умовах. П.2.3.1.2 цього Договору передбачено пролонгацію договору на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1(один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Згідно із розрахунком заборгованості за договором №103980347, складеним ТОВ «Мілоан» заборгованість за кредитним договором за основним зобов`язанням (тілом кредиту) становить 5700 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги становить 19866,75 грн. 29.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №29-12/2021-45, відповідно до якого до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором, зокрема за договором № 103980347, що був укладений між первісним кредитором та позичальником [PERSON] . Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість відповідача станом на 10.01.2023 року становить 41811,75 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 5700 грн, заборгованість за відсотками - 36111,75 грн., з них 16 245 грн. донараховано ТОВ "Вердикт Капітал" після відступлення права вимоги. 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал», як первісний кредитор, відступило на користь нового кредитора ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 103980347, що був укладений між первісним кредитором та позичальником [PERSON] . На виконання ухвали суду від 09.10.2025 року про витребування доказів АТ КБ «Приватбанк» надало виписку з руху коштів по банківському рахунку відповідача, в якому зазначено про переказ коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , належний [PERSON] в сумі 6000 грн 14.09.2021 року. Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, судом враховується наступне. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Згідно п. 5 ч.1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч. 1, 2\~ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1\~ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статті 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з ч. 1\~ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно\~ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно\~ст.642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1\~ст. 510 ЦК України). Положеннями\~ст. 512 ЦК України\~визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, серед яких передбачено передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1\~ст. 514 ЦК України). За змістом зазначених норм права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Згідно з частинами 3-4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з ч.6 ст. 11 цього Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.12 ст. 11 Закону). Згідно з ч.2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Кредитний договір № 103980347 від 14.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» і [PERSON] був підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умовами договору сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору. Підписання договору електронним підписом відповідає пунктам 6.1., 6.2 кредитного договору № 103980347 від 14.09.2021 року, за яким цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Твердження представника відповідача про неналежну ідентифікацію відповідача, непідписання цього кредитного договору електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора спростовується даними, зазначеними в Анкеті - заяві на кредит № 103980347, договорі відповідачем, а саме ним вказано всі персональні дані, канал залучення та IP адреси, з якої подано заяву, а також всіх етапів оформлення та розгляду заяви в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства із зазначенням дати та точного часу. Відповідач самостійно подав заявку на оформлення договору, в якій зазначив персональні дані, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської карти (що дає змогу встановити власника банківської карти та подавача заявки як одну і ту ж особу), і підписав договір електронним підписом. Договір від імені кредитодавця належно підписано директором ТОВ «Мілоан» за допомогою КЕП. Факт перерахунку грошових коштів відповідачу товариством «Мілоан» на платіжну карту [PERSON] за кредитним договором № 103980347 підтверджено квитанцією LiqPay, ID платежу 1763142744 (а.с.86). А тому у суду немає сумнівів щодо укладення кредитного договору саме відповідачем та підписання ним зазначеного електронного кредитного договору. Окрім того, судом було перевірено, що грошові кошти, які перерахувало ТОВ "Мілоан" надійшли саме на банківську картку відповідача, що підтвердив АТ КБ «Приватбанк» надавши суду виписку по картковому рахунку. 29.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-2021-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 103980347 від 14.09.2021 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29/12-2021-22 від 29.12.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 25566,75 грн., з яких: 5700 грн. заборгованість за тілом кредиту; 19866,75 грн. заборгованість по процентам. Згідно п.2.1 договору факторингу клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками. Відповідно п. 6.1.4. договору право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання реєстру боржників (додаток № 4), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Акт приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді за Договором факторингу № 29/12-2021-22 від 29.12.2021 року підписано сторонами та скріплено їх печатками, що підтверджує, що первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв портфель заборгованості боржників та від первісного кредитора до нового кредитора переходять права вимоги заборгованостей до боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 103980347 в сумі 41811,75 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 5700 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 36111,75 грн. Згідно п. 2.1. договору первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників. Згідно п. 5.2. договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (додаток № 4). Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року підписано сторонами та скріплено їх печатками. Оскільки сторони в кредитному договорі встановили строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу. Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Мілоан» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, в якому досягли згоди з усіх істотних умов, а саме щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти в сумі 6000 грн. на картковий рахунок відповідача, який не повернув кредит, не сплатив проценти в установлені кредитними договорами строк і розмірі. На підставі договорів факторингу ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Вердикт Капітал», яке, у свою чергу, відступило це право позивачу. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконав зобов`язання за кредитними договорами, внаслідок чого з нього на користь ТОВ «Коллект Центр» як нового кредитора слід стягнути заборгованість в сумі 25566,75 грн, з них заборгованість за тілом кредиту - 5700 грн, заборгованість по процентам - 19866,75 грн. Водночас суд вважає, що немає підстав для стягнення з відповідача заборгованості за процентами, нарахованими після відступлення права вимоги в сумі 16 245 грн., оскільки строк кредитування за кредитним договором № 103980347 тривав з 14 вересня 2021 року до 19.12.2021 року, внаслідок чого ТОВ «Мілоан» правомірно нарахувало [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 25566,75 грн, із яких 5700 грн тіло кредиту, 19866,75 грн. проценти, Саме таку суму заборгованості слід стягнути з відповідача на користь нового кредитора ТОВ «Коллект Центр». В іншій частині проценти, нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» після закінчення строку кредитування. Вимога про стягнення цих процентів не існувала на момент переходу прав кредитора до ТОВ «Коллект Центр», а тому вказана сума не може бути присуджена позивачу. Щодо ненадання доказів щодо відступлення права вимоги, то суд вважає, що заперечення представника відповідача в цій частині не заслуговують на увагу, оскільки позивачем надані суду належні та допустимі докази, що підтверджують перехід права грошової вимоги від ТОВ "Мілоан" до позивача, які досліджені судом. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Окрім того, відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною позивача до матеріалів справи додано Договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, укладений ТОВ «Коллект Центр» із адвокатом АО «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги №443 від 01.07.2025 року, витяг з Акту № 12 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 року. Згідно вказаних документів, вартість наданих адвокатом послуг становить 16000 грн, з них: 4000 грн. (2 години) надання усної консультації з вивченням документів; 12000 грн (4 години) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду. Таким чином, з урахуванням поведінки сторін при розгляді справи, беручи до уваги складність судової справи, оцінюючи співмірність витрат зі складністю цієї справи та ціною позову, обсяг послуг, які були надані адвокатом з урахуванням предмету позову, відповідність їх за критерієм реальності, розумності їхнього розміру, суд, за відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, вважає за доцільне стягнути заявлену суму витрат на правничу допомогу пропорційно сумі задоволених позовних вимог (0,61%) 9783,56 грн. з відповідача. Відповідно до положень\~ ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути також на користь позивача судовий збір у сумі 1480,98 грн. пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Outcome: partial