Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №8533427 від 01.12.2024 у розмірі 27000 грн, що складається: 10000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 12000 грн заборгованість за відсотками, 5000 грн сума заборгованості за пенею, штрафами та про стягнення судових витрат. Позов мотивований тим, що 01.12.2024 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» уклали кредитний договір №8533427, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений у п. 10 кредитного договору «реквізити та підписи сторін». 17.07.2025 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №17072025, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі щодо [PERSON] . З часу отримання права вимоги до відповідача, а саме з 17.07.2025 штрафні санкції позивач не нараховував. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач [PERSON] не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за довіреністю Кудіна А.В. у позовній заяві просила провести розгляд справи за відсутності представника позивача, у випадку неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Доводи та заперечення відповідача. [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, на адресу суду повернуто поштове відправлення з відміткою ВПЗ «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач вважається повідомленим про дату судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 25.09.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цим позовом. 07.10.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надав строк для усунення недоліків, запропонував сплатити судовий збір. 20.10.2025 представник позивача надав до суду заяву про усунення недоліків та платіжну інструкцію про сплату судового збору. Суд відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.11.2025. 20.11.2025 сторони до суду не з`явилися. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа, перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Згідно позовної заяви 01.12.2024 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» уклали кредитний договір №8533427, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений у п. 10 кредитного договору. 17.07.2025 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №17072025, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі щодо [PERSON] .З часу отримання права вимоги до відповідача, а саме з 17.07.2025 штрафні санкції позивачем не нараховувалися. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №8533427 у розмірі 27000 грн,що складається: 10000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 12000 грн заборгованість за відсотками, 5000 грн сума заборгованості за пенею, штрафами. Застосовані норми права. Мотиви та висновки суду. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема з правочинів. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (ст. 67 ЦПК України). Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Статтею 89 ЦПК України визначається принцип оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи аналізує й оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, і ця оцінка повинна спрямовуватись на встановлення обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення. Згідно зі ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належно засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Як передбачено ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до змісту позовної заяви позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» уклали кредитний договір №8533427 про надання споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений у п. 10 кредитного договору «реквізити та підписи сторін». 7.07.2025 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №17072025, згідно з яким позивач набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, в тому числі щодо [PERSON] . З часу отримання права вимоги до відповідача, а саме з 17.07.2025 штрафні санкції позивачем не нараховувалися. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №8533427 у розмірі 27000 грн,що складається: 10000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 12000 грн заборгованість за відсотками, 5000 грн сума заборгованості за пенею, штрафами. Однак позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності договірних відносин, що виникли з кредитного договору укладеного первісним боржником та відповідачем, тобто не надав доказів, що відповідач уклав з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредитний договір №8533427, підписав договір №8533427 від 01.12.2024 про надання кредиту, взявши на себе відповідні зобов`язання за договором, та на підставі досягнутої угоди отримав кредитні кошти, в подальшому порушив обов`язок із їх повернення, тобто не виконував, або неналежним чином виконував умови договору, натомість долучив до позовної заяви копію кредитного договору укладеного із споживачем [PERSON] . Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Відтак позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору №8533427 саме з відповідачем [PERSON] та не довів факту виникнення у відповідача [PERSON] зобов`язань за цим кредитним договором №8533427. Отже, позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову повністю, судовий збір, сплачений при зверненні до суду покладається на позивача.

Outcome: dismissed