Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

20 серпня 2025 року позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до Центрального районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову представник позивача вказав, що 01 вересня 2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 101230797 у формі електронного документа відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в сумі 2 000 грн. 00 коп. Крім того, 30 серпня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір № 75137815 у формі електронного документа відповідно до умов якого відповідачка отримала позику в сумі 1 351 грн. У вказаних договорах сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту/позики, сплати відсотків за користування позиченими коштами, розміру і типу процентної ставки. 30 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір № 30-11-65, за яким ТОВ «МІЛОАН» відступило права вимоги за договорами, у тому числі за договором про споживчий кредит № 101230797 з [PERSON] 10 березня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-03/2023/01, за яким ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило права вимоги за договорами, у тому числі за договором про споживчий кредит № 101230797 з [PERSON] , на користь. ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Також, 22 лютого 2022 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір № 22/02/2022, за яким ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило права вимоги за договорами, у тому числі за договором № 75137815 з [PERSON] . В подальшому, 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-01/2023, за яким ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило права вимоги за договорами, у тому числі за договором № 75137815 з [PERSON] , на користь. ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Таким чином, позивач набув права вимоги за обома договорами з відповідачкою. [PERSON] свої зобов`язання за договорами по поверненню кредиту/позики належним не виконує, а тому на дату звернення до суду з позовом має заборгованість в сумі 20 912 грн. 81 коп., яка складається з: 3 351 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу за обома договорами, 17 561 грн. 59 коп. заборгованість за відсотками за користуванням позиченими коштами, а також 0 грн. 22 коп. відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. У зв`язку з цим позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за договорами № 101230797 та № 75137815 в сумі 20 912 грн. 81 коп. та судові витрати по сплаті судового збору 2 422 грн. 40 коп. і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 000 грн. 00 коп. (а.с. а.с. 1 7). Після надходження Відповіді № 1692158 від 22 серпня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки (а.с. 151) ухвалою судді Центрального районного суду міста Дніпра від 25 серпня 2025 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с. 152). Позивач у судові засідання не з`явився, в позовній заяві клопотав про розгляд справи за відсутності представника позивача та проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував (а.с. 7 на зв.). Відповідачка в судові засідання не з`явилась, відзив на позов до суду не надала. Відповідачка повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення поштових повідомлень на її адресу. Поштові відправлення повернулись до суду без вручення (а.с. а.с. 158, 159). Клопотань про розгляд справи за її відсутності відповідачка не надала, про причини неявки не повідомила. З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір № 75137815 (а.с. 30), підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора bGB90XJNtq (а.с. 30 на зв.), за умовами якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося надати відповідачці позику на 30 днів на суму 1 351 грн. 00 коп., а відповідачка, у свою чергу, зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за користування позиченими коштами відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів у позику Товариства з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». 22 лютого 2022 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 22/02/2022, за яким ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило за плату права вимоги за договорами з боржниками, зазначеними в додатку 1 до цього договору (а.с. а.с. 93 97)., Згідно додатку 1 до договору факторингу № 22/02/2022 від 22 лютого 2022 року вказані зобов`язання за договором № 75137815 з [PERSON] (а.с. 105). 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило права вимоги за договорами з боржниками, зазначеними в додатках № 1 та № 3 до цього договору (а.с. а.с. 73 78). Згідно додатку 1 до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, наданого в копії до суду, не зазначені будь-які зобов`язання з боржником [PERSON] (а.с. 88). Також, 01 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 101230797 (а.с. а.с. 42 46), підписаний відповідачкою у сервісі «Вчасно» (а.с. 49), за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося надати відповідачці кредит на 15 днів на суму 2 000 грн. 00 коп., а відповідачка, у свою чергу, зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування позиченими коштами відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі. Додатком до договору про споживчий кредит № 101230797 є паспорт споживчого кредиту № 101230797, в якому додаткова зазначені умови кредитування (а.с. 89). 30 листопада 2021 року ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 30-11-65, за яким ТОВ «МІЛОАН» відступило за плату права вимоги за договорами з боржниками, зазначеними в додатку 1 до цього договору (а.с. а.с. 109 113). Згідно додатку 1 до договору факторингу № 30-11-65 від 30 листопада 2021 року вказані зобов`язання за договором про споживчий кредит № 101230797 з [PERSON] (а.с. 122). 10 березня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило права вимоги за договорами з боржниками, зазначеними в додатках № 1 та № 3 до цього договору (а.с. а.с. 54 59). Згідно додатку 1 до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, наданого в копії до суду, вказані зобов`язання за договором № 101230797 з [PERSON] (а.с. 70). При вирішення позовних вимог по суті суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В силу статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається. Згідно з статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В силу частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не можуть слугувати доказом розміру грошових вимог кредитора до боржника. Надана суду до довідка (а.с. 146) про підтвердження здійснення переказу грошових коштів не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документами первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки по особовому рахунку відповідача, з якого б вбачався рух коштів по рахунках та факт користування коштами суду також не надано, клопотань про витребування відповідних доказів від банківської установи позивачем не заявлялось. Таким чином, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту сплати відповідачці грошових коштів за договором позики № 75137815 та договором про споживчий кредит № 101230797. Крім того, позивачем не надано доказів уступки права вимоги від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за договором № 75137815 з [PERSON] . При таких обставинах, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 цієї статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати по справі покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed