Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Черкаська міська рада звернулася з позовом до відповідачів про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.07.2021 року, посилаючись на те, що Черкаська міська рада є власником земель м. Черкаси на праві комунальної власності на підставі Закону України №5245-17 від 06.09.2012 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності». Відповідач [PERSON] звернувся до Черкаської міської ради як розпорядника земель м. Черкаси з заявою вх.№01-06/28286 від 31.08.2022 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] , орієнтовного розміру 0,0085 га під нерухоме майно - торгівельний павільйон для оренди на 49 років. Втім, під час розгляду заяви вх.№01-06/28286 від 31.08.2022 Позивачем було встановлено, що нерухоме майно, розташоване за вказаною адресою зареєстровано незаконно. Так, до заяви вх.№01-06/28286 від 31.08.2022 [PERSON] було додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. При цьому, державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Золотоніської міської ради Андрущенко Іриною Сергіївною було прийнято рішення за індексним №59369169 від 20.07.2021 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) за Відповідачем [PERSON] на нежитлове приміщення, торгівельний павільйон загальною площею 50,0 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS] . Підставою для прийняття рішення за індексним №59369169 від 20.07.2021 стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації №284346281943188 від 22.04.2001, виданої Управлінням ДАБІ у Черкаській області. Інших документів (зокрема тих, які посвідчують введення приміщення в експлуатацію як об`єкта нерухомості, технічного паспорту та наказу про присвоєння адреси), що стали б підставою для вчинення вказаної реєстраційної дії надано не було. Втім, Позивачем достовірно встановлено, що вказаний об`єкт не є нерухомістю, а є тимчасовою спорудою, яка розташована на бажаній Відповідачем земельній ділянці на підставі дозволу на розміщення МАФ №121 від 26.01.2011, виданого ФОП [PERSON] . При цьому, Відповідачеві не надавалося містобудівних умов та обмежень, будівельного паспорту на забудову земельної ділянки по [ADDRESS] , у власність або користування земельну ділянку по [ADDRESS] для її забудови також не надавалося. Жодному об`єкту нерухомого майна не присвоювалася адреса - « [ADDRESS] ». Листом вих.№9023/04/13-22 від 19.10.2022 Державною інспекцією архітектури та містобудування України повідомлено Позивача про те, що в Реєстрі будівельної діяльності інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання [ADDRESS] - не виявлено. Згідно акту обстеження земельної ділянки б/н від 22.09.2022 встановлено та підтверджено, що по [ADDRESS] розміщена саме тимчасова споруда, яка виготовлена з металу та без улаштування фундаменту. За таких обставин, враховуючи відсутність необхідних документів, реєстрацію права власності на об`єкт (тимчасову споруду), який не є нерухомим майном, рішення Державного реєстратора за індексним №59369169 від 20.07.2021 є незаконним. У зв`язку з цим, просить скасувати рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Золотоніської міської ради Андрущенко Ірини Сергіївни за індексним №59369169 від 20.07.2021 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) за [PERSON] на нежитлове приміщення, торгівельний павільйон, загальною площею 50,0 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2412657371101 з одночасним припиненням речових прав [PERSON] та закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вказаний об`єкт. 07 листопада 2022 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання. Справа перебувала у провадженні судді [PERSON] . Ухвалою суду від 22 грудня 2022 року провадження по справі зупинено до припинення перебування відповідача [PERSON] у складі Збройних Сил України. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді згідно автоматизованого розподілу справ, справу передано на розгляд судді Пироженко С.А. Ухвалою судді Пироженка С.А. від 08 травня 2024 року зупинену справу прийнято до провадження. 01 жовтня 2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Новік В.І. звернувся до суду з клопотанням про відновлення провадження по справі, посилаючись на те, що розгляд справи було зупинено у зв`язку з перебуванням відповідача у складі Збройних Сил України. При цьому, між відповідачем та адвокатом Новіком В.І. було укладено договір на представництво його інтересів по сказаній справі, у зв`язку з чим, просив відновити провадження по справі та розглянути справу за участі його представника адвоката Новіка В.І., оскільки самостійно [PERSON] прибути до суду не взмозі, адже перебуває у складі Збройних Сил України. Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року провадження по справі поновлено та призначено по справі підготовче судове засідання. \~ \~ \~ \~Представник позивача до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] адвокат Новік В.І. до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. \~ \~ \~ \~ Відповідач Державний реєстратор Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Золотоніської міської ради Андрущенко І.С. до судового засідання не з`явилася, в матеріалах справи маються відомості про те, що остання звільнена з даної посади. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснювалася. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ч. 3 ст.\~200, ст.\~206 ЦПК України\~наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що Відповідач [PERSON] \~звернувся до\~Черкаської міської\~ради як\~розпорядника земель\~м.\~Черкаси з\~заявою вх.№01-06/28286\~від 31.08.2022\~про надання\~дозволу на\~розробку проекту\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки по\~ [ADDRESS] ,\~орієнтовного розміру\~0,0085\~га під\~нерухоме майно - торгівельний павільйон для оренди на 49 років. Втім, під час розгляду заяви вх.№01-06/28286 від 31.08.2022 Позивачем було встановлено, що нерухоме майно, розташоване за вказаною адресою зареєстровано незаконно. Так, до заяви вх.№01-06/28286 від 31.08.2022 [PERSON] було додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. При цьому, державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Золотоніської міської ради Андрущенко Іриною Сергіївною було прийнято рішення за індексним №59369169 від 20.07.2021 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) за Відповідачем [PERSON] на нежитлове приміщення, торгівельний павільйон загальною площею 50,0 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS] . Підставою для прийняття рішення за індексним №59369169 від 20.07.2021 стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації №284346281943188 від 22.04.2001, виданої Управлінням ДАБІ у Черкаській області. Інших документів (зокрема тих, які посвідчують введення приміщення в експлуатацію як об`єкта нерухомості, технічного паспорту та наказу про присвоєння адреси), що стали б підставою для вчинення вказаної реєстраційної дії надано не було. У поданому до суду позові позивач вказує, що вказаний об`єкт не є нерухомістю, а є тимчасовою спорудою, яка розташована на бажаній Відповідачем земельній ділянці на підставі дозволу на розміщення МАФ №121 від 26.01.2011, виданого ФОП [PERSON] . При цьому, Відповідачеві не надавалося містобудівних умов та обмежень, будівельного паспорту на забудову земельної ділянки по [ADDRESS] , у власність або користування земельну ділянку по [ADDRESS] для її забудови також не надавалося. Жодному об`єкту нерухомого майна не присвоювалася адреса - « [ADDRESS] ». Листом вих.№9023/04/13-22 від 19.10.2022 Державною інспекцією архітектури та містобудування України повідомлено Позивача про те, що в Реєстрі будівельної діяльності інформації та документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, та документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання [ADDRESS] - не виявлено. Згідно акту обстеження земельної ділянки б/н від 22.09.2022 встановлено та підтверджено, що по [ADDRESS] розміщена саме тимчасова споруда, яка виготовлена з металу та без улаштування фундаменту. За таких обставин, враховуючи відсутність необхідних документів, реєстрацію права власності на об`єкт (тимчасову споруду), який не є нерухомим майном, позивач вважає, що рішення Державного реєстратора за індексним №59369169 від 20.07.2021 є незаконним та має бути скасоване у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ч.5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. У відповідності до норм п. З розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу. Відповідно до ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України, територіальні громади є суб`єктами права власності на землю, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності. Землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. Відповідно ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції Законів України 552-ІХ, 1423-ІХ від 01.07.2021, чинного на момент вчинення реєстраційної дії), однією із засад державної реєстрації прав на нерухоме майно є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Відповідно ст. 1 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 5 Закону, у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства, як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Відповідно до ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ст. 27 Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 13-1)договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; 13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.06.2021 №663, чинної на момент вчинення реєстраційної дії), для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Відповідно до п. 42 Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Відповідно до п. 43 Порядку, для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у результаті реконструкції такого об`єкта подаються: документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що подані відповідачем документи на реєстрацію права власності на приміщення в якості об`єкта нерухомого майна, не давали змоги державному реєстратору зареєструвати право власності на цей об`єкт, оскільки не підтверджували заявлених на нього прав. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально- культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. З Закону, однією із засад державної реєстрації прав на нерухоме майно є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Частина 1 ст. 5 Закону визначає, що в державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону, не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії. У Державному класифікаторі будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 17 серпня 2000 року № 507, міститься визначення терміну «будівля», їх перелік та класифікація - тимчасова споруда до будівель не належить і не є нерухомістю. Таким чином, в силу імперативних вимог ст. 5 Закону, право власності на тимчасову споруду не підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відповідно до п.1 ч.3 ст.10 Закону, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства. Відповідно до п.2 ч.3 ст.10 Закону України, державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Відповідно до ст. 24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено зокрема у разі, якщо заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Таким чином, враховуючи відсутність документів, передбачених зокрема п.п. 41-43 Порядку та ст. 31 Закону, за результатами розгляду поданої відповідачем заяви, єдиним можливим правомірним рішенням державного реєстратора повинна була бути відмова у реєстрації права власності на приміщення, однак всупереч вимогам закону державний реєстратор зареєстрував речове право Відповідача на вказаний об`єкт (тимчасову споруду). Згідно з вимогами\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що подані відповідачем документи на реєстрацію права власності на приміщення в якості об`єкта нерухомого майна, не давали змоги державному реєстратору зареєструвати право власності на цей об`єкт, оскільки не підтверджували заявлених на нього прав, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду відповідачами надано не було, в зв`язку з чим, суд вважає, що рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за індексним №59369169 від 20.07.2021 підлягає скасуванню з одночасним припиненням речових прав відповідача [PERSON] та закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вказане приміщення, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті позивачу належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідача [PERSON] (враховуючи, що [PERSON] звільнена з посади державного реєстратора) на користь позивача.

Outcome: approved