Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Позов мотивований тим, що 12.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит №8637363 (надалі - Кредитний договір), умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 6 000,00 грн. строком на 364 днів (з 12.04.2025 по 10.04.2026), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1035,00 грн.). У разі порушення Позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 300,00 грн. за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 281318, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - ihor_alexandrovich@ukr.net) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. (Договір кредиту №8637363 від 12.04.2025 року - додається). Кредитодавець ідентифікував Відповідача за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від «pumbbank» за згодою [PERSON] персональні данні останнього, в тому числі, електронну адресу на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав електронні підписи одноразові ідентифікатори. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №8637363 від 12.04.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес»), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Кредитодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Враховуючи викладені вище умови кредитного договору та додаткової угоди, та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають - 0 грн., заборгованість останнього за договором кредиту складає 23310,00 грн., зокрема: - 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 4 275,00 грн. - сума заборгованості за процентами; - 1 035,00 грн. - сума заборгованості за комісією; - 12 000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; - 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Отже, Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитним договором, заборгованості за процентами та інших нарахувань - не виконав ні перед Кредитодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором кредиту №8637363 на підставі договору факторингу. В подальшому, Кредитодавцем/Первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище кредитним договором, зокрема, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №8637363 від 12.04.2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимог №22/08/25-01 від 22.08.2025 року - Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 року в тому числі до відповідача в сумі 23310,00 грн. з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4275,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1035,00 грн. - сума заборгованості за комісією, 12000,00 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Посилаючись на викладене, а також враховуючи заяву представника позивача про зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» суму заборгованості за Договором кредиту №8637363 в розмірі 11310,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4275,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 1035,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 0 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування; та судові витрати по справі. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22.09.2025 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. 09.10.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. В обґрунтування даного відзив зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про повідомлення та направлення інформації боржнику [PERSON] про відступлення права вимоги за договором кредиту № 8637363, як то передбачено договором фінансового кредиту та договором факторингу. Крім того, представник відповідача зазначає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідач вважає, що додатки до договору факторингу (акт прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, без зазначення дати його укладення та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, та яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. Долучені до позовної заяви документи (договір та додаток до нього, а також таблиця з персональними даними відповідача та умовами кредитування), не містять доказів перерахунку кредитних коштів боржникові. Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові, здійснений без підпису особи яка його склала, без дати його складання, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Відтак, і інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Крім того, відповідач вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача пені/неустойки. Пунктом 18 Розділу Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України визначено те, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжено та який діє станом на день розгляду справи. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що Первісним кредитором за період з 26.04.2025 року нараховано відповідачеві до сплати за Договором кредиту неустойку в розмірі 12 000,00 грн. Відтак, у силу пункту 18 Розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь позикодавця неустойки за таке прострочення. Крім того, вважає, що заявлена сума 4500 грн. адвокатських послуг є необґрунтованою, зокрема, але не виключно і тому, що обсяг виконаних робіт адвокатом Ткаченко Ю.О. не відповідає їх заявленій вартості. Так, із доданого до позовної заяви договору про надання правової допомоги вбачається, що правнича допомога, що надається за цим Договором, полягає у здійсненні Адвокатом комплексу заходів, спрямованих на стягнення належної до сплати Клієнту заборгованості боржників за договорами позики, право вимоги за якими належить Клієнту у судовому порядку, а також у здійсненні захисту прав та інтересів Клієнта, пов`язаних із стягненням заборгованості з боржників у спорах, що виникли внаслідок заходів, вжитих як Клієнтом, так і Адвокатом, по стягненню заборгованості у судовому порядку. Перелік боржників, щодо яких Клієнт просить надати правничу допомогу зазначаються в Акті приймання-передачі справ на надання правничої допомоги. Разом з тим, до позову додано лише пустий шаблон такого акту, що позбавляє можливості дослідити та встановити відповідність предмету договору від 25.08.2025 виконаним адвокатом роботам. Позивач вказує, що вивчення наявних у Клієнта документів коштує 500 грн., а судовий супровід в суді першої інстанції 4000, а загалом 4500 грн. З наданого до суду витягу з Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги можна зробити висновок, що адвокат надав послуги ТОВ «Фінпром Маркет» у 52 справах. Варто зауважити, що такі позовні заяви є ідентичними за правовим обґрунтуванням та змістом. Заміні підлягали лише прізвища, дати договорів, суми стягнення. Зазначені обставини спростовують дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову послуги правничої допомоги, яка заявлена позивачем на суму 4500 грн. Тому відповідач просить зменшити заявлену до відшкодування суму з 4500 грн. адвокатських послуг до 1000 грн. 14.10.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог в якій він просить зменшити розмір позовних вимог і вважати їх наступними: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» суму заборгованості за Договором кредиту №8637363 в розмірі 11310,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 275,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 1 035,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 0 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування; та судові витрати. Крім того, 14.10.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій він зазначає, що твердження представника Відповідача, стосовно ненадання позивачем доказів перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача - не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи містяться наступні документи, які підтверджують перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача: електронна платіжна інструкція № 6d2e19a0-fbbf-400e-8507-5ef34fcab5e8 від 12.04.2025 року видана ТОВ «ФІНЕКСПРЕС»; довідка № КД-000045385 від 25.08.2025 р. видана платіжною системою/ТОВ «ФІНЕКСПРЕС», що підтверджує перерахування коштів за вищевказаною платіжною інструкцією; лист виданий Позикодавцем/ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджує видачу/перерахування на банківську карту Відповідача/Клієнта онлайн-позики на підставі платіжної інструкції. Між тим, посилання представника Відповідача у відзиві на позовну заяву зводяться до того, що зазначені вище документи не є належними та допустимим доказами, оскільки не відповідають положенням ст. 9 З.У. «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», «Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року №75» та розрахунок суми заборгованості, а отже не підтверджують факт передачі коштів, то з цього слід зазначити наступне. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових рахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Оскільки, всі кошти за даними договорами надавались на особистий картковий рахунок вказаний Відповідачем, то всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №705 від 05 листопада 2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Таким чином, в матеріалах цивільної справи містяться докази перерахування коштів Відповідачу, а посилання представника Відповідача стосовно відсутності доказів зарахування коштів на картковий рахунок Відповідача є безпідставні, оскільки саме боржник/Відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав/має можливість представити суду виписку з свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів. Саме по собі посилання представника Відповідача у відзиві на те, що Позивач не надано докази перерахування коштів на картковий рахунок Відповідача, на думку позивача - не заслуговують на увагу. [PERSON] , будучи стороною вказаного правочину, мав можливість надати суду відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження того, що відповідні кошти не зараховувались на його карткові рахунки, указані у договорах, у період часу, про який стверджує позивач, або того, що карткові рахунки йому не належать, оскільки лише Відповідач має доступ до свого рахунку. Щодо не повідомлення відповідача про відступлення права грошової вимоги за оскаржуваним договором позики, представник позивача зазначає, що доказів про визнання договору факторингу - не дійсним та/або виконання своїх Відповідачем перед первісним/попереднім кредитором - не надано та матеріали справи не містять. Окрім викладеного вище, Відповідач повідомлений про відступлення права грошової вимоги шляхом звернення з даним позовом до суду, так як в матеріалах справи наявні докази переходу права грошової вимоги від Позикодавця до Позивача. Щодо розміру витрат відповідача на правову допомогу, представник відповідача вказує, що суд може обмежити заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи з власної ініціативи. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, Відповідач планує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн., проте на думку позивача зазначені вище витрати у малозначній справі є значно завищеним, оскільки не потребують значної витрати часу. Крім того, витрати Відповідача на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. перевищуються суму отриманого Відповідачем кредиту у 116,67%, а тому є завищеними та неспіввісними до предмету позову. Витрати Відповідача на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. перевищують витрати позивача у 200,00%, хоча на думку позивача складання відзиву на позовну заяву та усна консультація Відповідача займає значно менше часу чим аналіз документів та складання позовної заяви представником Позивача. Також, представником Відповідача не надано жодної платіжної інструкції про сплату гонорару від Відповідача на користь представника Відповідача, а тому дана сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - не підлягає задоволенню. Щодо доказів наданих представником Відповідача, представник позивача зазначає, що Відповідач/представник Відповідача - доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву долучено не було (виписку із карткового рахунку Відповідача в якій відображено отримання/неотримання кредитних коштів, відповіді банку про не належність зазначеної у договорі карти Відповідачу, тощо), а тому відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами Позивача та їх оцінки, тоді як оцінка доказів є виключною компетенцією суду. Позивач вважає, що Відповідач та представник Відповідача, заперечуючи отримання коштів/укладання договору, застосували концепцію «негативного доказу» при вирішенні цього спору, оскільки належних доказів таких тверджень [PERSON] не надано при тому, що Відповідач має безперешкодний та повний доступ до своїх банківських даних та інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця (для надання оферти з якою ознайомлювався). Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Отже, сторона Відповідача, а саме представник Відповідача, висловлюючи заперечення проти певних обставин та не надаючи доказів, які підтверджують ці доводи, не може перекладати на позивача обов`язок їх доведення. Проте, замість надання доказів/пояснень по суті справи, представник Відповідача надав набір правових висновків, які на думку позивача є помилковими, оскільки зміст цих правовідносин (права й обов`язки сторін спору) та спільні риси між спірними правовідносинами є відмінними та не тотожними із даною справою. 20.10.2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшло заперечення (на відповідь на відзив) в якому він зазначає, що у позовній заяві було заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] неустойки в розмірі 12 000, 00 грн. У відзиві на позовну заяву було зазначено, що така вимога позивача є незаконною, та в силу пункту 18 Розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь позикодавця неустойки за таке прострочення, а тому підстав для задоволення позову в цій частині немає. Після направлення відзиву на позов, позивач завідомо знаючи про незаконність своїх вимог вирішив зменшити позовні вимоги більше ніж на 50%, та відмовитись від стягнення неустойки. Вважає, такі дії позивача неприйнятними, оскільки позивач та представник позивача, який є адвокатом, не могли не знати про незаконність цієї вимоги, а тому вважає, що заява про зменшення позовних вимог не може бути прийнята судом. У разі якщо суд частково задовольнить позов та відмовить у частині стягнення неустойки, то відповідач отримає право на компенсацію витрат на послуги адвоката, крім того будуть зменшенні судові витрати позивача на судовий збір та правову допомогу пропорційно до заявлених вимог. Позивач прийняв рішення про зменшення позовних вимог лише тому що відповідач вказав на незаконність дій позивача, це рішення не є самостійним, а було продиктовано реакцією відповідача на вимоги позивача. Вважає, що позивач займає тактику очікування, якщо відповідач не заперечує, то позивач заявляє вимогу з незаконними вимогами, якщо відповідач заперечує, то позивач відмовляється від стягнення пені. Вважає, що недобросовісна поведінка позивача породжує негативні наслідки для нього, позивач повинен понести відповідальність за заявлення завідомо незаконних вимог у позові, та суд має відмовити позивачу у прийнятті заяви про зменшення позовних вимог та прийняти рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині. Щодо заперечень позивача про відсутність квитанції про оплату послуг адвоката відповідачем, представник відповідача зазначає, що разом з відзивом на позов позивачу та суду було надано квитанцію про оплату послуг адвоката у розмірі 7000 грн. Даний доказ було направлено через систему Електронний Суд. Щодо надмірного на думку позивача гонорару представник відповідача вказує, що гонорар у розмірі 7000 є фіксованим та не залежить від ціни позову. Адвокат отримує фіксований гонорар за роботу, а не процент за участь у справі. Робота адвоката жодним чином не залежить від ціни позову, оскільки сума боргу не впливає на виконану мною роботу. Щодо відсутності виписки по рахунку, представник відповідача зазначає, що долучені до позовної заяви документи (договір та додаток до нього, а також таблиця з персональними даними відповідача та умовами кредитування), не містять доказів перерахунку кредитних коштів боржникові. Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові, здійснений без підпису особи яка його склала, без дати його складання, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Відтак, і інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Зважаючи на те, що сторони по справі були належним чином повідомлені про розгляд справи, висловили свої позиції по справі та надали необхідні на їхню думку докази, а тому суд ухвалив рішення згідно наявних у справі доказів. Враховуючи те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 12.04.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір кредитної лінії № 8637363 (далі - Договір), який відповідачем підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що вбачається з копії даного договору та додатків до нього (а.с. 8-12). Відповідно до умов Договору, Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього Договору. Кредитодавець надає Позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту 6000 грн. Строк кредитування 364 дні. Розмір першого обов`язкового платежу 1833,00 грн. Період сплати Мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати Позичальником процентів за користування Кредитом та становить 14 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування Кредитом нараховані за 14 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 14 днів користування. Кількість Мінімальних обов`язкових платежів становить 25. Дата сплати Першого обов`язкового платежу 25.04.2025 року. Комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1035,00 грн.). Тип кредиту - невідновлювальна кредитна лінія. Процентна ставка/день становить 0,95%. Неустойка грн./день - 300 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту - 27783,00 грн. Дата надання кредиту 12.04.2025 року, дата повернення кредиту 10.04.2026 року. Денна процентна ставка/день 0,997%. Максимальний Кредитний Ліміт, доступний для Позичальника відповідно до умов цього Договору, становить 6000,00 грн. Даний ліміт є максимальною сумою коштів, яку Кредитодавець може надати Позичальнику в рамках цього Договору на умовах повернення, сплати процентів, комісій за надання кредиту та інших передбачених Договором платежів. Позичальник має право використовувати кошти в межах встановленого кредитного ліміту протягом строку дії Договору. [PERSON] у розділі Договору «Юридичні адреси та реквізити сторін» вказано наступний номер електронного платіжного засобу: [NUMBER] . Згідно копії платіжної інструкції № 6d2e19a0-fbbf-400e-8507-5ef34fcab5e8 від 12.04.2025 року виданою ТОВ «ФІНЕКСПРЕС», даним Товариством 12.04.2025 року перераховано кошти в сумі 6000,00 грн., відправник: ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», отримувач: [PERSON] , платіжний інструмент отримувача: [NUMBER] (а.с. 13). За даними копії листа ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» №22/08/25-8827 від 22.08.2025 року, Товариством було видано на банківську карту клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , позику згідно договору позики №8637363, № платежу 6d2e19a0-fbbf-400e-8507-5ef34fcab5e8 (а.с. 14). З копії довідки ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000045385 від 25.08.2025 року, вбачається, що Товариством було здійснено наступну платіжну операцію: дата 12.04.2025 року, номер платежу 6d2e19a0-fbbf-400e-8507-5ef34fcab5e8, сума 6000,00 грн., отримувач Волянський Ігор на карту № [NUMBER] (а.с. 15). Згідно наданих позивачем розрахунків (а.с. 16-17) заборгованість [PERSON] за кредитним договором №8637363 від 12.04.2025 року станом на 10.09.2024 становить 23310,00 грн. з яких: - 6000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; - 4275,00 грн. сума заборгованості за процентами; - 12000,00 грн. сума заборгованості за пенею; - 1035,00 грн. сума заборгованості за комісією; - 0,00 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 26.06.2025 року між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу №26/06/25, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с. 18-20, 22). Таким чином, згідно копії Реєстру прав вимоги №22/08/25-01 від 22.08.2025 року до договору факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 року, від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право вимоги до Відповідача за договором №8637363 від 12.04.2025 року на загальну суму 23310,00 грн. (а.с. 21). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком чи фінансовою установою, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк чи фінансова установа має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку, фінансової установи) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Положеннями частини першої та другої статті 549 ЦК України, передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. У позові ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» посилалося на те, що 12.04.2025 року відповідач [PERSON] підписав з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в електронній формі договір кредитної лінії № 8637363, згідно якого він отримав кредитні кошти у безготівковій формі у національній валюті на банківську картку в сумі 6000 грн., строк кредиту склав 364 днів, процентна ставка становить 0,95%, які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого Кредиту. Крім того, даним договором було штрафні санкції у разі порушення умов договору. Таким чином суд зауважує, що кредитний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, строк повернення грошових коштів, розмір процентів, умови кредитування. Кредитодавець ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, зокрема, платіжною інструкцією № 6d2e19a0-fbbf-400e-8507-5ef34fcab5e8 від 12.04.2025 року, листом ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» №22/08/25-8827 від 22.08.2025 року та довідкою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000045385 від 25.08.2025 року. Відповідач належно і у доступній формі ознайомився з усіма умовами договору, надаючи свої персональні дані, проставивши електронний підпис у договорі, врешті решт отримав кредитні кошти, фактично підтвердивши реальність кредитного договору та висловив свою згоду з його умовами. Вибір контрагента правочину та договір з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підписаний відповідачем добровільно, волевиявлення позичальника було вільним, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин, відповідало його внутрішній волі та намірам безумовного і реального виконання взятих на себе зобов`язань. Більш того, зі змісту відзиву на позовну заяву, вбачається, що відповідач не заперечує факт укладання кредитного договору. У подальшому право вимоги за вищевказаним кредитним договором, на підставі договору факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 року, перейшло від первісного кредитора ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». У порушення зазначених вище норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за зазначеним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, згідно розрахунків позивача з якими суд цілком погоджується, становить 11310,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4275,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 1035,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 0,00 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування; 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, що свідчать про добровільне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. З аналізу долучених до матеріалів справи доказів суд приходить до висновку, що позивачем підтверджено факт надання первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» кредиту відповідачу та відступлення права грошової вимоги на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до боржника [PERSON] . Щодо відсутності повідомлення про відступлення права вимоги. Відповідно до положень статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ч. 2 ст. 517 ЦК України). Відповідно до правової позиції викладеної у постановах КЦС ВС від 06.02.2018 року у справі № 278/1679/13-ц, від 06.02.2019 року у справі № 361/2105/16-ц, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання жодному з кредиторів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Крім того, у своїй постанові від 06.02.2019 року у справі №677/11010/14-ц КЦС ВС виклав правову позицію згідно якої, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Вищевикладене свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідач не отримавши повідомлення про відступлення первісним кредитором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги за кредитним договором №8637363 від 12.04.2025 року на користь позивача не був позбавлений можливості сплати борг за кредитним договором первісному кредитору і таке виконання було б належним. Разом з тим, боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору. Щодо відсутності виписки по рахунку відповідача. Позивачем під час судового розгляду було доведено виконання первісним кредитором його зобов`язання щодо надання відповідачу кредитних коштів, що підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема, платіжною інструкцією № 6d2e19a0-fbbf-400e-8507-5ef34fcab5e8 від 12.04.2025 року, листом ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» №22/08/25-8827 від 22.08.2025 року та довідкою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС» №КД-000045385 від 25.08.2025 року. Відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору, як і дійсності інформації вказаної у такому договорі. Відповідач самостійно вказав у договорі картковий рахунок на який первісним кредитором було здійснено перерахування кредитних коштів. У разі невиконання ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свого обов`язку щодо перерахування відповідачу кредитних коштів, [PERSON] , як особа яка має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, має можливість надати до суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору. Разом з тим, відповідачем такої виписки суду надано не було. Щодо заперечення відповідача з приводу заяви позивача про зменшення позовних вимог. За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частинами третьою, четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі. Частиною третьою статті 279 ЦПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд зазначає, що провадження у даній справі відкрито ухвалою суду від 22.09.2025 року відповідно до якої розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та без проведення судового засідання. Представник позивача скористався наданим йому правом передбаченим п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, щодо зменшення позовних вимог, подавши 14.10.2025 року відповідну заяву. Дана заява подана з дотриманням умов передбачених ч. 5 ст. 49 ЦПК України та у строк визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, тому суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті такої заяви. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 11310,00 грн., з яких: 6000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4275,00 грн. - сума заборгованості за процентами; 1035,00 грн. - сума заборгованості за комісією; сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування та за пенею становить 0,00 грн. Розподіл між сторонами судових витрат. Розмір витрат на професійну правничу допомогу понесених у суді позивачем підтверджується копією договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 року, копією витягу від 04.09.2025 року з Акту №1-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, копією Акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579938899.1 від 05.09.2025 року, згідно яких позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 4500,00 грн. Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatismutandis рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/WestAllianceLimited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі №596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). З урахуванням вищевказаного, обґрунтувань позовної заяви, в якій порушено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та доданих до неї документів, врахувавши критерії реальності, розумності та співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи і виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) на підставі наданих стороною позивача доказів, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 4500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Правова позиція по таким правовідносинам є сталою, практика численна, складністю справа не відрізняється. Крім того, позивач при подачі позовної заяви до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України такий підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved