Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Кобеляцького районного суду Полтавської області з позовом, у якому прохала: - стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення кримінального правопорушення, пов`язану з витратами на лікування, у розмірі 31347,71 грн; - стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 100000,00 грн; - стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати. Позов обґрнутований тим, що згідно з вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.09.2024 у справі № 532/1655/24, який набрав законної сили 06.10.2024, 24 травня 2024 року близько 14 год. 00 хв., точного часу судом не встановлено, у м. Кобеляки по вул. Касьяна Полтавського району Полтавської області, в напрямку перехрестя з вул. Раїси Кириченко, рухався автомобіль марки ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухаючись через вказане перехрестя прямо, в порушення п.п. 16.11 та 2.1 Розділу 33 ПДР України, допустив зіткнення з велосипедистом [PERSON] , яка рухалась по вул. Раїси Кириченко з права на ліво по напрямку руху [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, у вигляді компресійного перелому третього поперекового хребця, закритого часткового розриву лівого ключичного акроміального зчленування, підшкірної гематоми лівого плеча. Таким чином, [PERSON] своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Обвинувачений [PERSON] винним себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Позивачка зазначає, що вчиненим кримінальним правопорушенням [PERSON] завдав їй матеріальну шкоду на загальну суму 41347,71 грн, яка пов`язана з витратами на лікування позивачки, а саме: - на медичне обстеження (МРТ плечового суглобу, МРТ попереково-крижового відділу хребта) на загальну суму 4400,00 грн; - на придбання лікарських засобів (дексалгін, лізину есцинат, тромбонет-фармак, еспа-празол, лінекс, кейвер, траумель, троксевазин-гель, касарк, магнікор, сенадексин) на загальну суму 2575,57 грн; - на придбання виробів медичного призначення (набір вертебропластики, аурафікс бандаж поперековий, бандаж підтримуючий 4 ребра, пелюшки гігієнічні, набір білизни) на загальну суму 34072,14 грн; - на проїзд автобусом у супроводі сина до лікарні м. Полтава на суму 300,00 грн. Відповідач добровільно відшкодував позивачці шкоду в розмірі 10000,00 грн, у зв`язку з чим позивачка прохала стягнути саме 31347,71 грн матеріальної шкоди. Позивачка вказує, що понесені нею витрати на лікування підтверджуються розрахунками оплати за послугами медичної допомоги, фіскальними чеками та банківськими квитанціями. Придбання лікарських засобів та виробів медичного призначення, проходження медичного обстеження нею медичного обстеження здійснювалося у відповідності до призначень лікарів, що підтверджується медичною документацією, зокрема консультативними висновками спеціаліста від 24.06.2024 та від 22.07.2027, результатами МРТ від 22.07.2024 та від 18.09.2024. У період з 24 по 28 травня 2024 року позивачка знаходилася на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні КНП "Кобеляцька міська лікарня" Кобеляцької міської ради, а в період з 28 по 30 травня - на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КП "Полтавська обласна клінічна лікарня ім.М.В.Скліфосовського" Полтавської обласної ради, 29.05.2024 їй проведено хірургічну операцію. Позивачка зазначає, що вона працювала в Кобеляцькому ліцеї Полтавської обласної ради прибиральницею, але 30.09.2024 звільнилася з роботи, оскільки не в змозі продовжувати роботу, пов`язану з фізичними навантаженнями на ліву руку та спину, весь час від дня отримання травми у ДТП 24.05.2024 і до дня звільнення з роботи 30.09.2024 вона постійно перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Також позивачка вказує, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням їй завдано моральну шкоду, яку позивачка оцінює у 100000,00 грн. На підтвердження цього вказує, що під час ДТП вона перенесла гострий нервовий стрес; безпосередньо після ДТП внаслідок отриманих тілесних ушкоджень вона була повністю знерухомлена, фізіологічно перебувала у безпорадному старі. У подальшому протягом тривалого часу позивачка страждала та продовжує страждати від фізичного болю у лівій руці та спині, що віддає у ноги, до цього часу їй боляче сидіти, дещо легше - лежати, оскільки під час вертикального положення у неї сильно болить спина. При цьому лежати може лише горілиць, інакше розміщення тулуба та рук призводить до гострого болю у спині та лівій руці. Також вказує, що від отриманої травми постійно страждає на головний біль, безсоння, має пригнічений психічний стан і часто впадає у депресію. Позивачка зазначає, що має глибокі емоційні переживання через те, що тривалий час є практично непрацездатною, не може повноцінно повернутися на роботу, займатися звчиною діяльністю, заробляти кошти на своє утримання та утримання своєї сім`ї, морально страждає через порушення нормальних життєвих зв`язків і стосунків з родичами, друзями, колегами, оскільки через поганий стан здоров`я не може продовжувати активне сімейне, трудове, суспільне, громадське життя, належним чином спілкуватися з оточуючими, змушена докладати більших зусиль для організації власного життя та забезпечення фізіологічних потреб, потребує у цьому сторонньої допомоги, оскільки не в змозі самостійно виконати особисті гігієнічні процедури, самостійно одягнутися та взутися. Відповідачем [PERSON] поданий відзив на позов, у якому відповідач вказує, що загальне перебування позивачки на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП "Кобеляцька міська лікарня" та в нейрохірургічному відділення КП "Полтавська обласна клінічна лікарня ім.М.В.СкліфосовськогО" склало лише шість ліжко-днів, натомість позивачка посилається на постійне перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні протягом чотирьох місяців, що доказами не підтверджується. Щодо розміру заподіяної моральної шкоди відповідач вважає її завищеною та такою, що не відповідає тяжкості заподіяної шкоди. Відповідач вказує, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди вважає за необхідне керуватися принципами розумності, справедливості і співмірності, який має бути не більшим ніж достатньо для розмуного задоволення потреб потерпілого і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. На думку відповідача, визначений позивачкою розмір моральної шкоди не відповідає характеру та обсягу страждань, яких зазнала позивачка, характеру немайнових втрат стану здоров`я, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. У зв`язку з цим вважає достатніс для відновлення порушеного права позивачки розмір моральної шкоди 20000,00 грн. Щодо розміру матеріальної шкоди відзив заперечень не містить. У судовому засіданні сторони підтримали свої позиції, викладені у позові та відзиві. Додатково позивачка вказувала, що не всі потрібні їй операції були проведені, однак у неї не вистачило на це коштів. Також пояснювала, що вона не може знайти роботу через втрачену працездатність, їй постійно потрібна допомога сторонніх, її постійно супроводжують негативні переживання, страх, думки про реабілітацію, почуття образи, обурення тощо. Звертала увагу, що при розгляді кримінального провадження вона не просила суворого покарання для відповідача, бо це їй не потрібно. Відповідач додатково вказував, що визнає матеріальні витрати позивачки, однак вважає заявлений розмір моральної шкоди завищеним. При цьому вказував, що при проведенні у межах кримінального провадження відповідної експертизи було встановлено, що і у діях позивачки були невідповідності вимогам Правил дорожнього руху і що вона мала можливість запобігти ДТП. Також вказував, що відповідач теж є інвалідом 2 групи, має двох малолітніх дітей і не має сталої роботи за станом здоров`я, тому не може сплатити таку суму моральної шкоди, яка заявлена позивачкою. Заслухавши учасників справи, перевіривши надані суду докази у їх сукупності, суд робить такі висновки. Судом встановлено, що у провадженні Кобеляцького районного суду Полтавської області перебувало кримінальне провадження № 12024170470000152 (справа № 532/1655/24, провадження № 1-кп/532/155/2024) по обвинуваченню [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Кобеляки Кобеляцького району Полтавської області, мешканця [ADDRESS] , українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до вироку Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 вересня 2024 року у вказаному кримінальному провадженні 24 травня 2024 року близько 14 год. 00 хв., точного часу судом не встановлено, у м. Кобеляки по вул. Касьяна Полтавського району Полтавської області, в напрямку перехрестя з вул. Раїси Кириченко, рухався автомобіль марки ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухаючись через вказане перехрестя прямо, в порушення п.п. 16.11 та 2.1 Розділу 33 ПДР України, допустив зіткнення з велосипедистом [PERSON] , яка рухалась по вул. Раїси Кириченко з права на ліво по напрямку руху [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, у вигляді компресійного перелому третього поперекового хребця, закритого часткового розриву лівого ключичного акроміального зчленування, підшкірної гематоми лівого плеча. Таким чином, [PERSON] своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Обвинувачений [PERSON] винним себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю за обставин, зазначених в обвинувальному акті. [PERSON] повідомив, що в його автомобілі велика стійка та можливо [PERSON] була в сліпій зоні, а тому він не побачив її та допустив зіткнення з нею. Винність [PERSON] в пред`явленому йому обвинуваченні була підтверджена перевіреними в судовому засіданні доказами: -посвідченням водія категорії «В» серії [NUMBER] ; -протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з планом-схемою та фототаблицею від 24.05.2024 року, відповідно до якого місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на перехресті вулиць Касьяна та Раїси Кириченко м. Кобеляки, а саме: вул. Касьяна 5,50 м вул. Раїси Кириченко. Пошкоджена права передня пасажирська дверка, пошкоджено скло, а також маються вм`ятини на передній правій дверці, задній дверці. Рештки скла знаходяться на асфальтному покритті поряд з правою пасажирською дверкою. З місця пригоди вилучені автомобіль марки ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] та велосипед «Artis»; -протоколом проведення слідчого експерименту з планом-схемою та фототаблицею від 08.06.2024 року, під час якого [PERSON] повідомив, що 24.05.2024 року в денний час доби він рухався на автомобілі ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] по вул. Касьяна в напрямку перехрестя з вул. Раїси Кириченко. Доїжджаючи до вказаного перехрестя, він повністю зупинився, оглянув, що по вул. Раїси Кириченко ніхто не їде, після чого розпочав рух прямо, переїжджаючи перехрестя вул. Раїси Кириченко. Рухався зі швидкістю близько 5-7 км/год. Проїхавши деяку відстань, він почув удар у передні пасажирські двері керованого ним автомобіля, після чого зупинився. Вийшовши з автомобіля, він побачив велосипед, що лежав на дорозі. Біля велосипеда була жінка. Як він зрозумів, сталася ДТП. Через деякий час, на місце події приїхали поліцейські та лікарі. Після розповіді [PERSON] на дорожньому полотні у відповідності до схеми до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.05.2024 року, визначено ймовірне місце зіткнення та визначено лінію розділення головної та другорядної дороги. Після цього, проведено вимірювання відстані, яку долає автомобіль з моменту початку виїзду на вул. Раїси Кириченко до моменту зіткнення. При вимірюванні відстань склала 7,4 м. [PERSON] з використанням автомобіля-статиста, подібного до автомобіля-учасника ДТП, проїхав відстань 7,4 м у тому темпі, в якому він рухався 24.05.2024 року. При вимірюванні час склав t1 = 3,26 с, t2 = 3,61 с, t3 = 3,74 с відповідно. [PERSON] розмістив автомобіль-статист у тому положенні відносно меж проїзної частини, в якому він перебував перед виїздом на перехрестя вул. Раїси Кириченко та вул. Касьяна. При вимірюванні відстань від переднього правого та заднього правого коліс автомобіля до правого краю дороги становить по 1,2 м відповідно; - протоколом огляду автомобіля з фототаблицею від 10.06.2024 року, відповідно до якого на передній пасажирській двері автомобіля ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] виявлено пошкодження у вигляді вм`ятини. Визначено місце розташування даного пошкодження, яке знаходиться на відстані 0,80 м від опорної поверхні та на відстані 2,05 м від передньої правої габаритної частини автомобіля; - протоколом огляду місцевості з планом-схемою та фототаблицею від 11.06.2024 року, відповідно до якого місцем огляду була ділянка місцевості, яка знаходиться на перехресті вул. Касьяна та вул. Раїси Кириченко в м. Кобеляки Полтавської області. З метою визначення профілю ділянки дороги в місці ДТП 24.05.2024 року, на дорожньому полотні розміщено горизонтальну рейку довжиною 1 м у положення, в якому бульбашка на рейці перебуває у горизонтальному положенні. До іншої частини рейки приставлено лінійку та виміряно висоту перепаду, яка становить 6 см; - висновком експерта № CE-19/117-24/10283-ІТ від 27.06.2024 року, відповідно до якого в заданій дорожній обстановці водій автомобіля ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] [PERSON] мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді шляхом виконання п.п. 16.11 та 2.1 Розділу 33 ПДР України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] [PERSON] вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 16.11 та 2.1 Розділу 33 ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; - висновком експерта № 257 від 27.06-15.07.2024 року, відповідно до якого якого в [PERSON] виявлено компресійний перелом третього поперекового хребця, закритий частковий розрив лівого ключичного акроміального зчленування, підшкірну гематому лівого плеча. Виявлені тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, можливо при ДТП, відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження виникли 24.05.2024 року. При судово-медичній експертизі в [PERSON] не виявлено тілесних ушкоджень, які могли б виникнути при падінні з висоти власного зросту. [PERSON] не могла отримати дані ушкодження внаслідок самоушкодження. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому [PERSON] , відповідно до ст. 66 КК України, визнано щире каяття, яке ґрунтується на визнанні своєї вини у виникненні дорожньо-транспортної пригоди, готовністю нести кримінальну відповідальність, неодноразових вибаченнях за свої дії в потерпілої; активне сприяння розкриттю злочину; часткове відшкодування заподіяної шкоди. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому [PERSON] , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Суд при ухваленні вироку взяв до уваги думку потерпілої [PERSON] щодо призначення обвинуваченому [PERSON] покарання без позбавлення волі на строк 2 роки, але з позбавленням права керування транспортними засобами, та врахував досудову доповідь, складену відносно обвинуваченого [PERSON] , відповідно до якої дослідження інформації, яка характеризує особу обвинуваченого за місцем його проживання/роботи, умов його життєдіяльності відносин у суспільстві, низький ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. За правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено рішення суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, протиправність дій та вина відповідача [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення щодо позивачки [PERSON] не підлягають додатковому доказуванню при розгляді цієї цивільної справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості винними діями [PERSON] , позивачка проходила лікування в КНП "Кобеляцька міська лікарня" Кобеляцької міської ради та КП "Полтавська обласна лікарня ім.М.В.Скліфосовського" Полтавської обласної ради. Відповідно до наявних копій чеків та квитанцій у зв`язку з лікуванням, придбанням медичних матеріалів та допоміжного обладнання і проїздом до місця обстеження [PERSON] понесла витрати на загальну суму 41347,71 грн. Суд зауважує, що позивачкою не було надано для огляду в судовому засіданні оригіналу фіскального чеку № 112322 від 17:30 год. 24.05.2024 на придбання лізину есцитату, еспа празолу та таблеток тромбонет фамак на загальну суму 591,70 грн, копія якого долучена до позовної заяви. Водночас, достовірність вказаного доказу стороною відповідача не оспорювалася, а розмір понесених позивачкою витрат на лікування відповідачем визнано. При цьому, перелік лікарських засобів та дата здійснення їх придбання (вечірній час дня ДТП) узгоджуються з іншими аналогічними розрахунковими документами та періодом перебування позивачки на лікуванні, тому суд вважає за можливе визнати цей доказ належним і допустимим. На думку суду, надані позивачкою квитанції та фіскальні чеки про придбання ліків, медичних матеріалів, допоміжного обладнання у період її непрацездатності, пов`язаної із заподіянням тілесних ушкоджень, які за своїм переліком та властивостями відповідають для застосування при встановленому діагнозі та співпадають за часом придбання, є належними та допустимими доказами на підтвердження здійснених витрат на лікування. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати в рахунок компенсації вартсоті лікування, придбання ліків та допоміжного обладнання в розмірі 31347 грн. 71 коп., тобто відповідно до суми, самостійно зменшеної позивачем на розмір добровільно відшкодованої відповідачем матеріальної шкоди у розмірі 10000,00 грн. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вимог в частині компенсації заподіяної моральної шкоди відповідач не наддав. За таких обставин, суд погоджується з підтвердженням заподіяння [PERSON] моральної шкоди пов`язаної з ушкодженням здоров`я та необхідністю її компенсації, однак виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що неправомірними діями [PERSON] позивачці заподіяно моральну шкоду в дещо меншому розмірі. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч.2 цієї статті. Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду №5 від 25.05.2001) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості . Як вказує позивачка, внаслідок вчинення відповідачем протиправних дій їй заподіяно моральну шкоду у зв`язку з нанесеними тілесними ушкодженнями. З моменту ДТП і по теперішній час вона відчувала сильний біль і фізичні страждання, обмежена в пересуванні і трудовій діяльності, спосіб її життя змінився у негативний бік, нервові напруження, розлад сну та больові відчуття яких зазнав позивач мають триваючий характер і продовжуються по теперішній час. Враховуючи характер отриманого позивачкою тілесного ушкодження у виді переламу хребта, що призвело до встановлення 3 групи інвалідності з 10.02.2025 до 10.03.2026 з визначенням ступеню порушення з боку опорно-рухового апарату що помірно обмежує життєдіяльність, самообслуговування, пересування, працю, та за відсутності доказів потреби у сторонньому догляді і ненадання суду доказів припинення і подальшої неможливості продовжити трудову діяльність, суд вважає, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачкою, не повною мірою відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і є надмірним. [PERSON] загальну суму завданої моральної шкоди оцінює в розмірі 100 000 грн. Разом з тим, позивачка не в повній мірі обґрунтувала зазначену оцінку моральної шкоди саме в розмірі 100 000 грн., так як в судовому засіданні не надала відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких зазнала, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) саме на суму позову в цій частині. Враховуючи факт того, що [PERSON] отримала тілесні ушкодження у результаті неправомірних дій [PERSON] , враховуючи те, що позивачкою не надано доказів потреби у сторонньому догляді, на який вона посилається, та не надано доказів на підтвердження інших обставин спричиненої їй моральної шкоди, на які вона посилається, зважаючи на те, що інвалідність 3 групи їй встановлена строково, а також враховуючи, що відповідач є інвалідом 2 групи безстроково, суд вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості слід дійти висновку, що діями відповідача заподіяно моральну шкоду, яку доцільно зменшити до 50 000 грн. і яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial