Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Адвокат Хорошун Оксана Володимирівна (далі адвокат Хорошун О.В., представник заявника) в інтересах [PERSON] (далі [PERSON] , заявниця) звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з заявою про встановлення факту перебування [PERSON] , [INFO] на утриманні свого батька [PERSON] , [INFO] , на момент його смерті, яка настала [INFO] , встановивши зацікавлену особу Міністерство оборони України. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що заявниця є донькою [PERSON] та [PERSON] . Мати заявниці [PERSON] померла [INFO] , коли заявниці у справі було 14 років, тому остання залишилась на утриманні свого батька [PERSON] та проживала з ним без реєстрації по [ADDRESS] . Представник заявниці зазначає, що з 01.09.2015 по 23.06.2018 роки заявниця навчалася у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова. 01.09.2021 заявниця вступила на навчання до Державного навчального закладу «Корсунь-Шевченківський професійний ліцей» з денною формою навчання по спеціальності «Кухар; кондитер» з 3,5 річним терміном навчання. Навчалася з 01.09.2021 по 14.02.2025. 24.02.2022 у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на нашу країну, Президент України запровадив воєнний стан в Україні з 24.02.2022 Указом № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». В подальшому відповідним Указом про продовження воєнного стану в Україні продовжено воєнний стан з 5:30 25.05.2022 строком на 90 днів до 25 серпня. Верховна Рада України 22.05.2022 продовжила дію воєнного стану в державі на 90 діб до 23.08.2022, який продовжувався неодноразово і триває й наразі. Батько завяниці [PERSON] був мобілізований 21.06.2022 [INFO] . Військову службу проходив у ВЧ [NUMBER] . [INFO] під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Ямпіль Донецької області солдат [PERSON] - загинув. Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис про смерть № 173 від 31.03.2023, що підтверджується свідоцтвом про смерть. На момент загибелі батька [PERSON] , заявниця знаходилася на утриманні у останнього, оскільки була студентом Державного навчального закладу «Корсунь- Шевченківський професійний ліцей» з 01.09.2021 по 14.02.2025. Представник заявниці зазначає, що батько надавав їй матеріальну допомогу шляхом надання готівки та переказу коштів на її банківську картку, з якої вона купувала продукти харчування, одяг, канцелярські приладдя, зошити необхідні для навчання, оскільки власних доходів вона не мала. Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 30/д від 11.10.2024 завниці було повернуто на доопрацювання документи для призначення одноразової грошової допомоги як доньці загиблого [PERSON] , з метою надання документів, які підтверджують факт перебування на його утриманні на дату загибелі, а саме судового рішення. Про дане рішення засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум заявниця дізналася з відповіді наданої на адвокатський запит від 17.04.2024, відповідь надійшла на електронну пошту адвоката 18.04.2025 про що підтверджує скрін з електронної пошти, що додається. Предстаник заявниці зазначає, що сім`я кожного військового, який загинув, захищаючи Батьківщину під час повномасштабної війни, має право отримати компенсацію одноразову грошову допомогу у відповідності до положень Постанова Кабміну №168 від 28 лютого 2022. Тому для подальшого оформлення допомоги внаслідок смерті військовослужбовця [PERSON] необхідно встановити факт перебування на його утриманні [PERSON] .. Також представник заявниці стверджує, що між заявницею та Міністерством оборони України не має спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки зацікавлена особа не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. В разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.06.2025 відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження та витребувано у Канівської державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 24.06.2025 на виконання ухвали суду від Канівської державної нотаріальної контори надійшла витребувана документація. 21.08.2025 через систему «Електронний суд» від представника зацікавленої особи Міністерства оборони України Куртмолаєва А.Е. надійши пояснення на заяву з яких вбачається, що з заяви [PERSON] вбачається, що метою встановлення юридичного факту перебування на утриманні є подальше отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю батька Заявника [PERSON] . Зазначає, що оновні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначено у Законі України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII). Відповідно до підпункту 2 пункту 1 статті 3 згаданого Закону дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти. Статтею 16-1 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення право на одноразову грошову допомогу) встановлено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XI) за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону №2262-XI право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Відповідно до пункту «а» ч. ст. 30 цього Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються: діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків. Зазначив, що виходячи з положень згаданої статті, діти можуть вважатися непрацездатними членами сім`ї виключно у таких випадках: такі особи не досягли 18 років; такі особи досягли 18 років, але є особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Звернув увагу суду на те, що з заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що на момент смерті [PERSON] [INFO] , заявниця досягла 18 років, у зв`язку з чим не може вважатися непрацездатним членом сім`ї загиблого військовослужбовця у розумінні статті 30 Закону № 2262-XI. Крім того, з заяви не вбачається, що заявниця не відноситься до осіб з інвалідністю, що також не є підставою для визнання заявниці непрацездатним членом сім`ї загиблого військовослужбовця. Щодо відсутності доказів, які підтверджують факт перебування заявниці на утриманні зазначив, що ч. 1 ст. 31 Закону №2262-XI встановлено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Тому, для того, щоб встановити факт перебування на утриманні у померлого військовослужбовця, заявниця повинна надати докази, що підтверджували факт її повного утримання та одержання допомоги, яка була для неї постійним та основним джерелом засобів для існування. Зазначив, що всупереч положенням статті 81 ЦПК України, заявниця не довела належними та допустимими доказами згадані вище обставини, на які вона посилається як на підставу для встановлення факту перебування її на утриманні. Також зазначив, що заявниця зазначила, що зверталася за останнім місцем проходження служби загиблого батько до ВЧ [NUMBER] за отриманням повного розрахунку при звільненні батька з військової служби та отримала грошові кошти від згаданої військової частини. Однак, даний факт жодним чином не підтверджує перебування заявниці на утриманні у загиблого батька, оскільки грошове забезпечення в разі смерті (загибелі) військовослужбовця виплачується, в тому числі повнолітнім дітям, які проживали з військовослужбовцем. Зазначає, що з наданих заявницею доказів вбачається відсутність факту перебування на утриманні у померлого військовослужбовця. На момент смерті [PERSON] заявниці було приблизно 25 років, що не дозволяє стверджувати про перебування заявниці на утриманні у померлого до моменту смерті останнього. Щодо форми ОК-5, яку заявниця надає для підтвердження факту перебування на утриманні. Представник заінтересованої особи зазначив, що Форма ОК-5 не може свідчити про факт перебування на повному утриманні та одержання від померлого допомоги, яка була для заявниці постійним і основним джерелом засобів до існування. Крім того заявниця надала відомості про страхувальників застрахованої особи за період 2019 по 2021 роки. Звернув увагу суду на тому, що жодних доказів, які б свідчити про постійний характер та систематичність надання померлим допомоги, перебування на повному утриманні у померлого, заявницею не надано. У постанові від 13.01.2021 по справі № 592/17552/18 Верховний Суд зазначив про те, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Звернув увагу суду, що при зверненні з заявою про встановлення факту перебування на утриманні, заявниця досягла шлюбного віку і набула право на укладення шлюбу згідно з положеннями статті 23 СК України. Згідно з частинами першою, другою статті 75 ЦК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявниця при зверненні до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні, мала довести ці обставини надаючи докази, що підтверджують його перебування на утриманні у загиблого військовослужбовця. У зв`язку з вищезазначеним, представник заінтересованої особи просить суд відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні у батька [PERSON] , який загинув [INFO] . Представник заявника адвокат Хорошун О.В. у судовому засіданні заяву підтримали з підстав викладених у заяві, просила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви [PERSON] з підстав викладених у поясненні, зазначив, що стороною завниці не доведено належним чином факт її утримання загиблим [PERSON] . Допитана у судовому засідання у якості свідка [PERSON] , пояснила суду, що [PERSON] є її племінницею, зазначила, що її утримував батько, проживали в селі Степанці. Також зазначила, що [PERSON] не працювала. Також вказала, що заявниця зараз перебуває за кордоном, коли виїхала за кордон батько їй переказував кошти. Також пояснила суду, що заявниця в шлюбі не перебуває, баба заявниці отримує мізерну пенсію тому не може їй допомагати. Допитана у судовому засідання у якості свідка [PERSON] , пояснила суду, що вона із заявницею є однокласницями з третього класу, була знайома з сім`єю заявниці з мамою та татом [PERSON] .. Зазначила, що заявниця спочатку навчалася у Вінницькому медичному університеті, потім працювала з нею на ПрАТ «МХП» отримала переохолодження та звільнилася, потім навчалася на кухаря у Корсунь-Шевченківському. Також зазначила, що після повномаштабного вторгнення Російської Федерації заявниця виїхала закордон у [PERSON] , постійно спілкувалася з батьком, [PERSON] перераховував їй на бнківську карту різні суми грошей, оскільки вона ніде не проживала. Проживала з батьком, приїжджала до бабусі. Суд, представника заявниці та його представника, представника заінтересованої особи та покази свідків, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, з огляду на таке. Судом встановлено, що з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.01.1998, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є батько: [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.61). З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 12.07.1996 вбачається, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.62). Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 12.07.2011 у справі №2-563/2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.60). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.08.2012 вбачається, що [INFO] померла мати заявниці [PERSON] (а.с.64). Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області №239 від 30.06.2015, вбачається, що [PERSON] , 1998 року народження дійсно без реєстрації проживає у будинку свого батька [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.48). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2025/005562449 від 30.04.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.32). З копії академічної довідки №75Л виданої Вінницьким національним медичним університетом ім. М.І. Пирогова, вбачається, що 01.09.2015 по 23.06.2018 [PERSON] дійсно навчалася у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова на медичному факультеті за спеціальністю 1201 медицина (а.с.42-45). Відповідно до довідки виданої Державним навчальним закладом «Корсунь-Шевченківський професійний ліцей» №60 від 15.02.2024 вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в Державному навчальному закладі «Корсунь-Шевченківський професійний ліцей» з денною формою навчання по спеціальності «Кухар; кондитер» з 3,5 річним терміном навчання. Навчається з 01.09.2021 по 14.02.2025 (а.с.46). З копії повідомлення №2/61 від 30.03.2023, виданого начальником відділення обліку мобілізаційної роботи [INFO] підполковником [PERSON] , вбачається, що батько солдат [PERSON] , [INFO] виконуючи бойові завдання в районі населеного пункту Ямпіль Краматорського району, Донецької області, отримав поранення не сумісні з життям. Повідомлення адресоване [PERSON] (а.с.59). На підтвердження факту смерті [PERSON] , видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , з якого слідує, що [INFO] , у віці 52 роки у селищі міського типу Ямпіль, Краматорського району, Донецької області, помер [PERSON] , [INFO] (а.с.63). З копії Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.10.2024 №30/д вбачається, що документи заявниці повернуто на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги (а.с.34-35). Відповідно до копії відповіді на запит адвоката Хорошун О.В., №1021/8/5/3975 від 17.04.2025 наданої т.в.о. начальника [INFO] полковника [PERSON] , вбачається, що Рішенням комісії Міністерства оборони України (протокол №30/д від 11.10.2024) заява та документи [PERSON] повернуті на доопрацювання у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують перебування на утриманні загиблого військовослужбовця [PERSON] (а.с.33). Згідно з відомостями з довідок форми ОК-5 та форми ОК-7, вбачається, що [PERSON] з четвертого кварталу 2021 року не отримує дохід (а.с. 18-21). З виписки про рух коштів по картці від 22.05.2025 № [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] перераховував на рахунок [PERSON] грошові кошти, зокрема, 21.01.2023 у сумі 25000 грн., та 21.01.2023 25000 грн. (а.с. 57-58). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Відповідно до частини першої статті 293\~ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення). Встановлення факту перебування заявниці на утриманні батька, який загинув, має для заявниці юридичне значення і потрібне для отримання нею одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України. Виходячи з мети встановлення заявницею факту перебування на утриманні свого рідного брата, суду необхідно встановити, чи входить вона до кола осіб, що мають право на такі виплати згідно з вимогами, передбаченими Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168. Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби. Пунктом 2 Постанови № 168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї\~постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Згідно зі ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на 26.03.2023, тобто на дату загибелі військовослужбовця) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Стаття 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає членів сім`ї, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника. Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в)батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої\~статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю; г) дід і бабуся при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат абосестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Таким чином, системне тлумачення положень статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на 26.03.2023, тобто на дату загибелі військовослужбовця) та положень статей 30, 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дає підстави для висновку, що право на виплату одноразової грошової допомоги як утриманці загиблого військовослужбовця мають його члени сім`ї за одночасного існування двох умов: 1) вони є непрацездатними та 2) вони перебували на його утриманні. Особи, які вважаються непрацездатними, вказані в ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а умови перебування на утриманні вказані в ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Тобто, для встановлення факту перебування на утриманні, утримання мало бути повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, заробітну плату, можливо допомогу від дітей тощо. Така позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.01.2021 №592/17552/18, від 22.10.2020 у справі №210/343/19, від 22.05.2019 у справі №520/6518/17. Матеріалами справи підтверджується, що заявниця проживала тривалий період проживала з загиблим батьком, на даний момент навчається у навчальному закладі та не має офіційного доходу, у період перебування на військовій службі батько двічі надавав заявниці кошти, шляхом переказу на її банківську картку грошей. При цьому, суд відмічає, що згідно із роз`ясненнями які містяться в п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.\~Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Тобто, постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Разом із тим, матеріалами справи підтверджується, що на момент загибелі батька заявниця була повнолітньою та працездатною. Жодних доказів, які б підтверджували її належність до категорії непрацездатних осіб, що мають право на призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суду не надано. Відсутні також належні докази того, що допомога, яку вона отримувала від батька, була для неї єдиним або основним джерелом засобів існування, а не додатковою підтримкою. Судом встановлено що 21.01.2023 [PERSON] дійсно перераховував на рахунок заявниці грошові кошти. Зокрема, серед переказів фіксуються два перекази (по 25000 грн. кожен). Водночас, такі виплати носять епізодичний характер, вони не здійснювалися регулярно та не можуть свідчити про наявність у померлого обов`язку чи постійної практики утримання доньки. Сам факт надання окремих грошових сум не є достатнім підтвердженням того, що військовослужбовець протягом життя взяв на себе обов`язок утримувати заявницю та забезпечував її основні потреби. Відповідно до вимог закону, утримання має передбачати систематичність і сталість наданої допомоги, а також те, що ця допомога була основним і постійним джерелом засобів до існування для особи, яка претендує на статус утриманця. За таких обставин, надані докази в частині переказів коштів свідчать лише про окремі факти фінансової підтримки, але не підтверджують наявність правових підстав для визнання [PERSON] утриманкою загиблого військовослужбовця у розумінні\~ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Крім того, судом встановлено, що заявниця з моменту широкомаштабного вторгнення Російської Федерації в нашу країну виїхала за кордон, де перебуває і на даний момент. Також, заявниця на момент загибелі батька була повнолітньою, доказів, які б підтверджували належність заявниці до категорії непрацездатних осіб, які мають право отримання пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суду не надано., тому підстав для задоволення заяви про встановлення факту про перебування [PERSON] на утриманні померлого батька [PERSON] немає. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту перебування на утриманні померлого батька [PERSON] є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed