Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що [PERSON] є членом сім`ї [PERSON] , [INFO] , перебувала на його утриманні до дня його смерті - [INFO] . В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] . У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України її батько проходив військову службу у Національній гвардії України та загинув [INFO] у зв`язку з пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини. З дня свого народження, в тому числі і після досягнення повноліття, заявниця проживала разом та перебувала на утриманні свого батька, [PERSON] , до дня його загибелі [INFO] . За життя мій батько, [PERSON] , був проти пошуку роботи заявницею та подальшого працевлаштування до моменту завершення вищого навчального закладу та здобуття повної вищої освіти ступеня магістра. З 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року заявниця здобувала вищу освіту на денній формі навчання за кошти місцевого бюджету у Київському університеті імені Бориса Грінченка, за спеціальністю «Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії», за наслідком закінчення якого отримала диплом бакалавра з відзнакою. У період з 01 вересня 2022 по 27 грудня 2023 року продовжила здобувати вищу освіту у зазначеному вище вищому навчальному закладі за спеціальністю «Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії», за наслідком закінчення якого отримала диплом магістра з відзнакою серії [NUMBER] від 27.12.2023. Тобто, на момент смерті батька заявниці не виповнилось 23 роки, вона продовжувала навчання та перебувала на утриманні свого батька, який міг надавати та надавав матеріальну допомогу. З довідки про доходи, виданої Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» від 10 квітня 2025 року № OKNVEI2JAILA4809 за увесь час збереження історії надходжень на рахунок вбачається, що у період з моменту відкриття банківського рахунку, 21 вересня 2019 року, по 08 лютого 2022 року батько щомісячно надсилав кошти на утримання заявниці, що за вказаний час сукупно становить 65 492,50 гривень. Також, при зустрічах він надавав грошові кошти готівкою. З моменту настання 18-річчя заявниці надавав допомогу лише батько, оскільки мати, [PERSON] , не мала можливості надавати матеріальну допомогу. Таким чином, вона продовжувала перебувати на утриманні батька, [PERSON] , до 15 квітня 2022 року (по день його смерті), після чого змушена була шукати роботу. Заявниця була вперше працевлаштована до Київського університету імені Бориса Грінченка у червні 2022 року. Встановлення факту перебування на утриманні батька, необхідно заявниці для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у зв`язку із загибеллю [INFO] батька [PERSON] під час дії воєнного стану. Ухвалою судді від 28.04.2025 р. відкрито провадження, залучено в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України, призначено розгляд справи на 12.06.2025 р. 06.06.2025 р. до суду від Міністерства оборони України надійшла заява, у якій вказано, що Міністерство оборони України не наділено повноваженнями виплати одноразової грошової допомоги членам сімей загиблих військовослужбовців Національної гвардії України. 12.06.2025 р. до суду надійшло клопотання від представника заявника про залучення до участі у справі в якості заінтересованої особи Головне управління Національної гвардії України. Ухвалою суду від 12.06.2025 року залучено в якості заінтересованої особи Головне управління Національної гвардії України, відкладено розгляд справи на 19.08.2025 р. 19.08.2025 року судове засідання відкладено у зв`язку із неявкою учасників справи, на 02.09.2025 р. 21.08.2025 р. від представника військової частини надійшла заява про відкладення розгляду справи і направлення їм копії заяви з додатками. 02.09.2025 р. судове засідання відкладено на 30.10.2025 р. у зв`язку із заявою представника військової частини. 21.10.2025 р. до суду надійшла заява від Головного управління Національної гвардії України, у якій представник вказує, що у нього відсутні відомості які спростовують або підтверджують факти, що розглядаються судом. Тому, просить розглядати справу без його участі та ухвалити рішення на розсуд суду. 23.10.2025 р. від представника заявниці надійшли додаткові письмові пояснення, у яких вона обґрунтовує заяву додатковими посиланнями на законодавство, підтримує заяву. В судове засідання заявниця і її представник не прибули, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи, представник подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує. Заінтересовані особи уповноважених представників в судове засідання не направили, повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду справи, Головне управління Національної гвардії України надало заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Після дослідження матеріалів, суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з такого. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із досліджених судом письмових доказів встановлено таке. [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Заявниця зареєстрована в [ADDRESS] , є внутрішньо переміщеною особою. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Маріуполь Донецької області, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . У акті № 371/23 про нещасний випадок (у тому числі поранення) від 28.04.2023 вказано, що солдат [PERSON] [INFO] під час виконання бойового завдання на пункті управління в районі металургійного комбінату «Азовсталь» у м. Маріуполь Донецької області, потрапив під прямий авіаційний удар противника, внаслідок чого отримав вибухову травму несумісну з життям. Тіло загиблого під час чергового обміну було доставлено до Київського міського бюро судово-медичної експертизи, м. Київ. Згідно з довідкою Київського столичного університету імені Бориса Грінченка від 08.04.2025 № 1-548/25, [PERSON] з 01.09.2018 по 30.06.2022 навчалась у Київському університеті імені Бориса Грінченка, за спеціальністю «Міжнародні відносини, суспільні комунікації та регіональні студії», на денній формі навчання, за рахунок коштів місцевого бюджету. Відповідно до виписки АТ КБ «Приватбанк» від 10.04.2025 р., з вересня 2019 р. по лютий 2022 р. [PERSON] регулярно відправляв грошові кошти на користь [PERSON] , на загальну суму за вказаний період 65 492,50 гривень. У довідці ПФУ з Реєстру застрахованих осіб з 2004 по 28.02.2025 р., відомості про доходи [PERSON] - відсутні. Листом Головного управління Національної гвардії України від 22.04.2025 заявницю повідомлено, що приймання документів та підготовка висновку щодо виплати ОГД особам, які мають право на її отримання, належить до компетенції військової частини. Згідно з листом військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 14.04.2025 щодо виплати одноразової грошової допомоги, вказано, що неможливо призначити заявниці допомогу на підставі поданих документів. Так, вказано, що з наданих документів неможливо встановити, що заявниця відноситься до осіб, які мають право на отримання виплати, якими відповідно до ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ є члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого військовослужбовця. У разі надання відповідних документів, заявниця має право повторно звернутись для отримання виплати. Згідно з довідками Військової частини [NUMBER] від 19.08.2025, від 03.04.2025 № 2735, відповідно до розділу сімейний стан особової справи [PERSON] зазначено - одружений, дружина [PERSON] , 1975 р.н., дочка [PERSON] , 1994 р.н., дочка [PERSON] , 2000 р.н., батьки - померли. Одноразова грошова допомога, у зв`язку із загибеллю [PERSON] не призначена та не виплачується жодному з членів родини, які мають право на її отримання. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Частиною 2 ст. 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Пунктом 5 частини 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких наведено у частині першій цієї статті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи систематичне і тривале надання грошових коштів померлим [PERSON] на користь своєї дочки [PERSON] , яка навчалась на денній формі навчання у вищому навчальному закладі, не працювала і не мала інших доходів, на переконання суду заявницею доведено факт перебування її на утриманні батька. Вказаний факт має для заявниці юридичне значення, оскільки вона має намір звертатись для отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із смертю її батька. При цьому, суд приймає до уваги те, що інші особи не звертались за отриманням одноразової допомоги щодо загиблого військовослужбовця, а отже спір про право відсутній. Водночас, оскільки під час розгляду справи не було доведено наявність сукупних ознак, передбачених статтею 3 СК України, слід відмовити у заяві в частині визнання заявниці членом сім`ї загиблого. У зв`язку із цим, заяву слід задовольнити частково. На підставі викладеного і

Outcome: partial