Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі\~АТ «Криворізька теплоцентраль», позивач) звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі\~ [PERSON] , [PERSON] , відповідачі) про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою відповідачів: [ADDRESS] . Внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідачів у період з 01.01.2018 року по 31.05.2025 року утворилася заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) у розмірі основного боргу 28925,80 гривень, плата за абонентське обслуговування у розмірі 33,36 гривень, а також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язків щодо сплати заборгованості просять стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 6335,15 гривень, 3% річних у розмірі 1691,72 гривень, пеню у розмірі 1075,05 гривень, всього 38061,08 гривень. Крім того, просять стягнути з відповідачів понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. Ухвалою суду від 09.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до вимог\~ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 29.10.2025 розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою відповідачів. У судове засідання представник позивача не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти проведення розгляду справи у заочному порядку не заперечує. Статтями\~43,\~211 ЦПК України\~передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі, будучи повідомлені у встановленому порядку про час та місце розгляду справи за адресою місця реєстрації, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки до суду не повідомили, відзиву на позов не надали, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність від них не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст.\~178, ч. 4 ст.\~223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Судом, з огляду на приписи ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 901 ЦК України, за договором надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується надати послугу, яка споживається у процесі здійснення певної дії або здійснення певної діяльності, а інша сторона зобов`язується сплатити виконавцю дану послугу, якщо інше не встановлено договором. На підставі\~ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам. Згідно із ст. ст.\~9,\~10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції з 1 травня 2019 року), споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ціни (тарифи) відповідно до закону встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування. Відповідно до\~ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції з 1 травня 2019 року), до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. За\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції з 1 травня 2019 року), до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води. На підставі ч. 5\~ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції з 1 травня 2019 року), ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч. 4\~ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції з 1 травня 2019 року), послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. За\~ст. 16 Закону України «Про теплопостачання», до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, при регулюванні господарської діяльності суб`єктів відносин у сфері теплопостачання, належать розробка методик розрахунків тарифів на виробництво теплової енергії та плати за її транспортування та постачання; забезпечення проведення єдиної тарифної політики у сфері теплопостачання. На підставі п. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас. За п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» визначає, що плата за теплову енергію повинна вноситися щомісячно. Житло за адресою: [ADDRESS] перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», на яке відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на послуги з централізованого опалення. (а. с. 23) Суд встановив, що відповідачі\~\~ [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 29,30). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно…., [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою : [ADDRESS] на підставі договору дарування від 01.12.2010 (а.с. 22). Як вбачається із розрахунку АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість споживачів з наданої останнім теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з 01 .01.2018 року по 31.05.2024 року становить 28925,80 грн. (а. с. 24) Правильність нарахувань заборгованості з наданих відповідачам послуг з опалення та гарячого водопостачання підтверджується: Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг». Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що розмір несплачених відповідачами послуг з теплової енергії підтверджено відповідними тарифами та розрахунком позивача, дані не спростовані відповідачами. Також, судом встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуг 01 жовтня 2021 року на своєму офіційному сайті розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування Типового індивідуального договору на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відноси. Отже, з 01 листопада 2021 року між позивачем та відповідачами, як споживачами послуг з постачання теплової енергії, фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до п. 30 Типового індивідуального договору, визначено, що плата за послуги постачання теплової енергії складається з плати за послуги та плату за абонентське обслуговування. Таким чином, з урахуванням п. 30 Типового індивідуального договору та п.5ст.13 вказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з абонентського обслуговування в розмірі 33,36 грн. (а.с.24) Також суд зазначає, що за\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлено договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2\~ст. 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 березня 2018 року по справі № 210/5796/16-ц. Так на підставі розрахунків представника позивача з 3% річних та інфляційних витрат відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~за період прострочення погашення заборгованості споживачів вбачається, що останні заборгували за спірний період позивачу з 3% річних в сумі 1691,72 грн., інфляційні втрати в сумі 6335,15 грн. та пеню в сумі 1950,96 грн. (а. с. 25-26) Суд зауважує, що за\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції з 1 травня 2019 року), споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; а індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, (або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ч. 2\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції з 1 травня 2019 року), індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Натомість, за ч. 3\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~(в редакції з 1 травня 2019 року), дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Враховуючи викладене вмотивування, суд зазначає, що відповідачі, будучи зареєстрованим за вказаною вище адресою та користуючись житлово-комунальними послугами, несуть відповідальність за зобов`язаннями з їх оплати, отже відповідають за пред`явленим АТ «Криворізька теплоцентраль» до них позовом. При цьому суд зазначає, що\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30 червня 2023 року. Законом України від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Крім того на підставі п. 19 «Прикінцеві та перехідні положення»\~ЦК України\~(в редакції з 17 березня 2022 року) вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. Так у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Врахувавши наведені норми, суд дійшов переконання, що для заявлених позивачем вимог за період з 01.01.2018 року по 31.05.2025 року строки загальної позовної давності не спливли, оскільки Законами України були внесені зміни до\~ЦК України\~щодо продовження строків за\~ст. 257 ЦК України\~на час дії карантинних обмежень та на час введеного в Україні воєнного стану. Отже, суд дійшов висновку, що позов АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованості в загальному розмірі 38061,08 грн. За\~ст. 141 ЦПК України\~суд також стягує з відповідачів витрати позивача з оплати судового збору в розмірі 3028 грн. на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» у рівних частинах із кожного, сплачені відповідно до платіжної інструкції № 11436 від 17.07.2025 р. (а.с. 6)

Outcome: approved