Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло, виданого комісією приватизації Кодимської міської ради народних депутатів 14 серпня 2001 року, відповідно до якого вона є співвласником будинку [ADDRESS] . Однак, у вказаному свідоцтві про право власності на житло її ім`я помилково записано " [PERSON] " замість вірного " [PERSON] ". В зв`язку із зазначеною помилкою заявник позбавлена можливості вільно розпоряджатися належним їй житлом. В судове засідання заявник не з`явилась, однак надала до суду письмову заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надавши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Суд, дослідивши оцінивши доказив у справі в їхній сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В свою чергу пункт 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно положень постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, в такому разі громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Кодимським РВ УМВС України в Одеській області 18 липня 2003 року та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, ім`я заявника зазначено як " [PERSON] ", яка народилась [INFO] у с. Пиріжна Кодимського району Одеської області. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] є власником 1/3 частки в праві власності на житловий будинок [ADDRESS] . Разом з тим, у свідоцтві на право власності на житло, виданого комісією приватизації Кодимської міської ради народних депутатів 14 серпня 2001 року на підставі розпорядження органу приватизації №781 від 14.08.2001 року ім`я заявниці помилково вказано як " [PERSON] " замість вірного " [PERSON] ". Через невірне написання імені у вказаному вищеправовстановлюючому документі заявник не має можливості повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй житловим будинком, тому змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності їй зазначеного вище документу. Враховуючи вищенаведене та те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа потрібно заявниці для того, щоб вона мала можливість вільно розпоряджатись належним їй житлом, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених вимог. Відповідно до положень ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного, ст.ст.15,16 ЦК України,

Outcome: approved