Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

ТОВ «Новий Колектор» через свого представника звернулось до суду з із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.06.2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем укладено кредитний договір № 0735-3687, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 7800 грн. строком на 14 календарних днів зі сплатою процентів за користування ним. 26.12.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено Договір факторингу №УКФ-261224-2, відповідно до якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право грошової вимоги до боржника за вказаним кредитним договором. Не виконуючи належним чином зобов`язання за кредитним договором, відповідач порушила норми законодавства та умови кредитного договору. На підставі наведеного, позивач просить суд, стягнути з [PERSON] в свою користь заборгованість у розмірі 23400 грн., а також суму понесених судових витрат. Ухвалою судді від 02.10.2025 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. 28.10.2025 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому остання визнає вимоги частково в розмірі 10530 грн. Вказує, що розрахунок заборгованості за процентами здійснено поза межами строку кредитування (сума що підлягає до стягнення становить 2730 грн.). Представник позивача у відповіді на відзив від 03.11.2025 року вказує, що розрахунок заборгованості здійснено вірно, позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Станом на дату розгляду справи до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до п.122 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яке затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21, розгляд (формування та зберігання) справи здійснюється в змішаній (паперовій та електронній) формі. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.\~526,\~527,\~530, 611,\~651,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України. Судом встановлено, що 27.06.2021 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем укладено кредитний договір № 0735-3687, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 7800 грн. строком на 14 календарних днів зі сплатою процентів за користування ним (а.с.6-12). Договір укладено в електронній формі. Відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту не виконала, порушивши вимоги кредитних договорів. 26.12.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено Договір факторингу №УКФ-261224-2, відповідно до якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право грошової вимоги до боржника за вказаним кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед кредитором за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно умов договору №0735-3687 сума кредиту становить 7800грн., які надаються строком на 14 днів зі сплатою процентів за користування коштами в розмірі 2,5%. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача становить 23400 грн. (7800 грн. - тіло кредиту, 15600 грн. - нараховані проценти за користування кредитом). Враховуючи умови розглядуваного кредитного договору, вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту підлягають до задоволення. Суд зауважує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Належних доказів того, що відповідач як позичальник вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили б про його добру волю і бажання здійснити пролонгацію договорів, до матеріалів позову не додано. Аналіз наявних в справі доказів за розглядуваними договорами свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку їх дії. Відтак, вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих процентів підлягають до задоволення частково у розмірі 2730 грн. (7800 грн. х 2,5% х 14 днів). З огляду на вказане, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову у загальному розмірі 10530 грн. (7800 грн. + 2730 грн.). Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1090,08 грн. (2422,40 грн. х 10530 грн. / 23400 грн.).

Outcome: partial