Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи вимоги тим, що 08.08.2023р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір №6943979 про надання споживчого кредиту у розмірі 10800,00грн. строком на 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Вказані кредитні кошти були перераховані на платіжну картку відповідачки. На підставі договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024р. право грошової вимоги за кредитним договором №6943979 від 08.08.2023р. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». Свої зобов`язання за кредитним договором відповідачка належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 15.10.2024р. в неї виникла заборгованість в розмірі 43467,84грн., яка складається з 10800,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 19772,64грн. заборгованість за процентами за користування кредитом та 12895,20грн. нараховані проценти за 60 календарних днів, яку позивач просить стягнути з відповідачки на його користь. Також, позивач просить стягнути на його користь судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про дату, час і місце засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не подала. За таких обставин, враховуючи неявку відповідачки, повідомленої належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. 08.08.2023р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір №6943979 про надання споживчого кредиту у розмірі 10800,00грн. строком на 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Вказаний договір відповідачка підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с.13-зворот 18). На підставі договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024р. право грошової вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором №6943979 від 08.08.2023р. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило позивачу ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (а.с.74-78). Внаслідок невиконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором в неї виникла заборгованість в розмірі 43467,84грн., яка складається з 10800,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 19772,64грн. заборгованість за процентами за користування кредитом та 12895,20грн. нараховані проценти за 60 календарних днів, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості, а також витягом з реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024р. (а.с.23-31, 32-зворот). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). 30.09.2015р. набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частиною 12 ст.11 цього Закону визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021р. у справі №234/7159/20. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. В силу ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачка не надала суду доказів, які б спростовували її заборгованість перед позивачем за кредитним договором №6943979 від 08.08.2023р., право вимоги за яким він отримав на підставі договору факторингу. З заявами та клопотаннями про витребування доказів, які могли б свідчити про відсутність заборгованості, відповідачка до суду не зверталася та не скористалася своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо подання відзиву на позовну заяву. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №6943979 від 08.08.2023р. підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких серед інших витрат належать витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Так, при зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40грн., що підтверджується платіжною інструкцією №3000 від 07.10.2024р. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00грн. позивач надав до суду копію договору №26/08-2024 про надання правничої допомоги від 26.08.2024р., укладеного між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Городніщевою Є.О. (а.с.38-зворот - 39), копію акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно вказаного договору (а.с.32), а також копію рахунку на оплату №4960-07/10-2024 від 07.10.2024р. із зазначенням найменування робіт та послуг з надання правничої допомоги і їх вартості (а.с.22). Вказані витрати на професійну правничу допомогу суд вважає обгрунтованими та такими, що відповідають вимогам ч.4 ст.137 ЦПК України, а тому вони також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved