Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Кулік М.М. звернулася до суду з позовом до Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, в якому просить визнати за позивачем у порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , яка померла [INFO] в с-щі Захарівка Роздільнянського району Одеської області, право засновника\~(учасника)\~СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО)\~ГОСПОДАРСТВА «ЛЮБАВА»\~(СФГ\~«ЛЮБАВА»), код\~ЄДРПОУ:\~22514478, статутний\~(складений)\~капітал у\~розмірі 0,00\~гривень,\~юридична адреса:\~66740,\~Одеська область,\~Роздільнянський район\~(колишня\~назва «Фрунзівський,\~Захарівський»),\~селище міського\~типу Затишшя, вул. Корольова, буд. 39.; Визнати за позивачем у порядку\~спадкування за\~законом \~після батька\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] в\~с-щі\~Затишшя Роздільнянського\~району Одеської\~області,\~право засновника\~(учасника)\~СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО)\~ГОСПОДАРСТВА «ЛЮБАВА»\~(СФГ\~«ЛЮБАВА»), код\~ЄДРПОУ:\~22514478, статутний\~(складений)\~капітал у\~розмірі 0,00\~гривень,\~юридична адреса:\~66740,\~Одеська область,\~Роздільнянський район\~(колишня\~назва «Фрунзівський,\~Захарівський»),\~селище міського\~типу Затишшя, вул. Корольова, буд. 39, що належало дружині спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав; Визнати за позивачем у порядку\~спадкування за\~законом \~після батька\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] в\~с-щі\~Затишшя Роздільнянського\~району Одеської\~області,\~право засновника\~(учасника)\~СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО)\~ГОСПОДАРСТВА «КАШТАН»\~(СФГ\~«КАШТАН»), код\~ЄДРПОУ:\~23862537, статутний\~(складений)\~капітал у\~розмірі 0,00\~гривень,\~юридична адреса:\~66740,\~Одеська область,\~Роздільнянський район\~(колишня\~назва «Фрунзівський,\~Захарівський»),\~селище міського\~типу Затишшя, вул. Корольова, буд. 39. Вимоги свого позову обґрунтовує тим, що [INFO] померла в с-щі Захарівка, Роздільнянського району, Одеської області мати позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на статутний капітал СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «ЛЮБАВА». Спадкодавець за життя заповіт не залишала. Спадкоємцем за законом першої черги були лише син померлої [PERSON] та чоловік - [PERSON] . Позивач та його батько прийняли спадщину в рівних частинах після [PERSON] , про відмову від спадщини не заявляли. [INFO] помер в с-щі Затишшя, Роздільнянського району, Одеської області батько [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на статутний капітал СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «КАШТАН», а також 1/2 частку статутного капіталу СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «ЛЮБАВА», що належала дружині спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкодавцем якої був її чоловік, [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Спадкодавець за життя заповіт не залишав. Спадкоємцем за законом першої черги є лише син [PERSON] . Позивачем було подано у шестимісячний термін нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька, про відмову від спадщини він не заявляв, що свідчить про прийняття спадщини [PERSON] . 30.05.2025 року позивач бажаючи оформити право власності на майно померлої мати [PERSON] та померлого батька [PERSON] звернувся до нотаріуса Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області, але нотаріус Романова І.І. постановами про відмову у вчинені нотаріальних дій відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань статутний капітал СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «ЛЮБАВА» та СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «КАШТАН» не сформований та складає 0,00 грн. У випадку, якщо статутний капітал ФГ не сформовано, питання спадкування підлягає вирішенню у судовому порядку. Ухвалою суду від 14.10.2025 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено до підготовчого судового засідання та витребувано докази від нотаріальної контори (а.с. 57-58). Представник позивача [PERSON] та адвокат Кулік М.М. у судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити повністю (а.с. 245). Представник Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 242). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, забезпечивши сторонам сприяння всебічному, повному з`ясуванню обставин справи вирішив справу на підставі наступних доказів наданих сторонами та дослідивши письмові матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити виходячи з наступного. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За результатами розгляду наданих позивачем та витребуваних за клопотанням її представника доказів судом встановлено наступне. [INFO] в с-щі Захарівка, Роздільнянського району, Одеської області померла мати позивача [PERSON] , актовий запис № 199 від 24.09.2024 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 24.09.2024 року Захарівською селищною радою Роздільнянського району Одеської області (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, саме на статутний капітал СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «ЛЮБАВА», місцезнаходження юридичної особи: 66740, Одеська область, Роздільнянський (колишня назва «Фрунзівський, Захарівський») район, селище Затишшя, вул. Корольова, 39, ідентифікаційний код юридичної особи: 22514478 (а.с. 20-26). Спадкодавець за життя заповіт не залишала. Спадкоємцем за законом першої черги були лише син померлої [PERSON] та чоловік - [PERSON] . Родинні відносини між [PERSON] та позивачем підтверджуються, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане на підставі актового запису № 34 від 04.05.1978 року, що складений Фрунзівським відділом реєстрації актів громадянського стану, в якому померла [PERSON] , записана матір`ю позивача (а.с. 15). Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видане на підставі актового запису № 15 від 03.10.2006 року складеного Затишанською селищною радою Фрунзівського району Одеської області, згідно якого 03 жовтня 2006 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (а.с. 16). Позивач та його батько прийняли спадщину в рівних частинах після [PERSON] , про відмову від спадщини не заявляли. [INFO] \~помер в с-щі Затишшя, Роздільнянського району, Одеської області батько [PERSON] , актовий запис № 221 від 28.10.2024 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 28.10.2024 року Захарівською селищною радою Роздільнянського району Одеської області (а.с. 17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно , а саме на статутний капітал СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «КАШТАН», місцезнаходження юридичної особи:\~66740,\~Одеська область,\~Роздільнянський (колишня\~назва «Фрунзівський,\~Захарівський»)\~район,\~селище Затишшя,\~вул.\~Корольова,\~39,\~ідентифікаційний код\~юридичної особи:\~23862537\~та 1/2 частку статутного капіталу СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «ЛЮБАВА», місцезнаходження юридичної особи: 66740, Одеська область, Роздільнянський (колишня назва «Фрунзівський, Захарівський») район, селище Затишшя, вул. Корольова, 39, ідентифікаційний код юридичної особи: 22514478, що належала дружині спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкодавцем якої був її чоловік, [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с. 20-26, 27-35). Спадкодавець за життя заповіт не залишав. Спадкоємцем за законом першої черги є лише син [PERSON] . Родинні відносини між [PERSON] та позивачем підтверджуються, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видане на підставі актового запису № 34 від 04.05.1978 року, що складений Фрунзівським відділом реєстрації актів громадянського стану, в якому померлий [PERSON] , записаний батьком позивача (а.с. 15). Позивачем було подано у шестимісячний термін нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька, про відмову від спадщини він не заявляв, що свідчить про прийняття спадщини [PERSON] . 30.05.2025 року позивач бажаючи оформити право власності на майно померлої мати [PERSON] та померлого батька [PERSON] звернувся до нотаріуса Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області, але нотаріус Романова І.І. постановами про відмову у вчинені нотаріальних дій від 30.05.2025 року № 291/02-31та № 292/02-31 відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань статутний капітал СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «ЛЮБАВА» та СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «КАШТАН» не сформований та складає 0,00 грн. У випадку, якщо статутний капітал ФГ не сформовано, питання спадкування підлягає вирішенню у судовому порядку (а.с 18-19). Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 244766 державним реєстратором Чорноморець Н.С. 22.01.1996 року проведено державну реєстрацію СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «ЛЮБАВА», ідентифікаційний код юридичної особи: 22514478 (а.с. 20). Згідно інформації з реєстру юридичних осіб та ФОП єдиним засновником (учасником), а також кінцевим бінефіціарним власником (контролером) та керівником СФГ «ЛЮБАВА» (код ЄДРПОУ: 22514478) була [PERSON] . Фермерське господарство зареєстровано 22.01.1996 року за адресою: [ADDRESS] , статус: зареєстровано, місце зберігання реєстраційної справи: Захарівська районна державна адміністрація Одеської області, розмір статутного (складеного) капіталу становить 0,00 грн., вид установчого документу: діє на підставі установчих документів, затверджених засновниками (учасниками) (а.с. 21-22). СЕЛЯНСЬКЕ (ФЕРМЕРСЬКЕ) ГОСПОДАРСТВО «ЛЮБАВА» діє на підставі Статуту, затвердженого протоколом загальних зборів учасників (членів) 20.04.2018 № 1/2018 (далі Статут СФГ «ЛЮБАВА»). Відповідно до п. 3.1 та п. 3.2 засновником головою та членом СФГ є [PERSON] . СФГ має майно, відокремлене від майна засновника. Майно СФГ створюється шляхом внесків засновника (п. 5.2 Статуту СФГ «ЛЮБАВА»). До складу майна фермерського господарства (статутного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, на підставі, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права ( в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються засновником фермерського господарства до його статутного капіталу ( п. 5.3 Статуту СФГ «ЛЮБАВА»). Майно СФГ належить йому на праві власності (п. 5.4 Статуту СФГ «ЛЮБАВА»). Порядок володіння, користування і розпорядження майном СФГ здійснюється відповідно до положень Статуту. Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частину) здійснюється відповідно до чинного законодавства ( п.п. 5.9, 5.8 Статуту СФГ «ЛЮБАВА»). П. 13.1 Статуту СФГ «ЛЮБАВА» встановлено, що діяльність СФГ припиняється у разі, зокрема, якщо не залишається жодного члена СФГ або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства (а.с. 23-26). Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 244762 державним реєстратором Чорноморець Н.С. 29.06.1998 року проведено державну реєстрацію СЕЛЯНСЬКОГО (ФЕРМЕРСЬКОГО) ГОСПОДАРСТВА «КАШТАН», ідентифікаційний код юридичної особи: 23862537 (а.с. 27). Згідно інформації з реєстру юридичних осіб та ФОП єдиним засновником (учасником), а також кінцевим бінефіціарним власником (контролером) та керівником СФГ «КАШТАН» (код ЄДРПОУ: 23862537) був [PERSON] . Фермерське господарство зареєстровано 29.06.1998 року за адресою: [ADDRESS] , статус: зареєстровано, місце зберігання реєстраційної справи: Захарівська районна державна адміністрація Одеської області, розмір статутного (складеного) капіталу становить 0,00 грн., вид установчого документу: діє на підставі установчих документів, затверджених засновниками (учасниками) (а.с. 28-29). СЕЛЯНСЬКЕ (ФЕРМЕРСЬКЕ) ГОСПОДАРСТВО «КАШТАН» діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням голови СФГ «КАШТАН» від 10.03.2017 № 1 (далі Статут СФГ «КАШТАН»). Відповідно до п. 1.5 засновником СФГ «КАШТАН» є [PERSON] . Майно СФГ«КАШТАН» належить йому на праві власності (п. 7.1 Статуту СФГ «КАШТАН»). До складу майна фермерського господарства (статутного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, на підставі, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права ( в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу ( п. 7.2 Статуту СФГ «КАШТАН»). Статутний капітал або його частка може бути відчуджено Засновником згідно чинного законодавства до нового власника Господарства (власника статутного капіталу), переходять всі права засновника цього Господарства (п. 7.6 Статуту СФГ «КАШТАН»). Успадкування майна фермерського господарства здійснюється відповідно до законодавства. У випадку смерті Засновника до складу спадщини входить статутний (складений) капітал Господарства ( п.п. 11.1, 11.2 Статуту СФГ «КАШТАН»). До спадкоємця (нового власника) Господарства (власника статутного капіталу), переходять всі права засновника цього Господарства( п.п. 11.5 Статуту СФГ «КАШТАН»). П. 13.1 Статуту «КАШТАН» встановлено, що діяльність СФГ, зокрема, припиняється у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність (а.с. 30-35). З досліджених у судовому засіданні доказів наявних в матеріалах справи вбачається, що статутами СФГ «ЛЮБАВА» та СФГ «КАШТАН» передбачена можливість спадкування майнових та немайнових прав, пов`язаних із підприємством, що узгоджується з положеннями діючого законодавства України. Разом із тим, хоча Статутами передбачено можливість Засновника у будь-який час сформувати (та змінити) Статутний фонд підприємства шляхом внесення відповідного майна або грошових коштів та визначити розмір статутного фонду, положень щодо конкретного розміру капіталу та/або обов`язковості і чіткого порядку (строків) його формування Статути не містять. Отож, відповідно до інформації з реєстру юридичних осіб та ФОП, на даний час статутний капітал СФГ «ЛЮБАВА» (код ЄДРПОУ: 22514478) та СФГ «КАШТАН» (код ЄДРПОУ: 23862537) не сформовано. Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 14 жовтня 2025 року було витребувано від Захарівської державної нотаріальної контори Одеської області відомості про наявність заповітів [PERSON] , померлої [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] ; подання їх спадкоємцями заяв про прийняття спадщини або відмову від неї; видачу їм свідоцтва про право на спадщину (за наявності надати засвідчені копії спадкових справ). Також витребувано від Роздільнянської районної державної (військової) адміністрації належним чином завірені копії реєстраційної справи: Селянського (фермерського) господарства «Любава» та Селянського (фермерського) господарства «Каштан» (а.с. 57-58). Згідно витребуваної копії спадкової справи № 03/2025 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що заповіт щодо майна [PERSON] не залишала; позивач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звертався; спадкоємці із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися; свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 66-98) Згідно витребуваної копії спадкової справи № 04/2025 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що заповіт щодо майна [PERSON] не залишав; позивач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звертався; спадкоємці із заявами про відмову від прийняття спадщини зверталися; свідоцтва про право на спадщину видавалося позивачу (а.с. 99-241). З витребуваної\~належним чином\~завіреної копії\~реєстраційної справи\~Селянського (фермерського)\~господарства «Любава»\~вбачається,\~що у СФГ «Любава» статутний капітал не формувався. З витребуваної\~належним чином\~завіреної копії\~реєстраційної справи\~Селянського (фермерського)\~господарства «Каштан»\~вбачається,\~що у СФГ «Каштан» статутний капітал не формувався. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006р. N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. За\~ст.6 Європейської конвенції з прав людини\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ із метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив про те, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Формування змісту та обсягу заявлених позовних вимог є диспозитивним правом позивача. У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» роз`яснено про те, що вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Із цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивача неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява. При цьому, за жодних умов становище позивача за наслідками судового розгляду не може бути погіршене порівняно з тим, яким воно було до звернення до суду за захистом своїх прав. Статтею 1217 ЦК України\~визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до\~ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 2\~ст. 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 80 ЦК юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Відповідно до ст. 83 ЦК юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Особливості правового статусу окремих видів установ встановлюються законом. Частиною 1 ст. 89 ЦК передбачено, що юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 91 ЦК юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідно до ст. 92 ЦК юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Статтею 190 ЦК визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Згідно ст. 191 ЦК підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство або його частина можуть бути об`єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів. Частиною 1 ст. 177 ЦК визначено, що об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага. Відповідно до ст. 178 ЦК об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Згідно з п. 23\~Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування"\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1, ч. 4\~ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство»\~фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закон. Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України. Частинами 1, 4\~ст. 4 Закону України «Про фермерське господарство»\~визначено, що головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов`язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом. Відповідно до норм\~ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство», до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Згідно статті 20 Закону\~України «Про фермерське господарство», майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. Згідно з ч. 1\~ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Відповідно до положень\~статті 35 Закону України «Про фермерське господарство»\~діяльність фермерського господарства припиняється: у разі реорганізації фермерського господарства; ліквідації фермерського господарства; визнання фермерського господарства неплатоспроможним (банкрутом); якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. Із змісту зазначеної норми випливає, що таке немайнове право засновника фермерського господарства, як вирішення питання щодо господарської діяльності фермерського господарства може переходити до спадкоємців засновника. Як вбачається зі змісту Статутів, на момент реєстрації фермерських господарств та на період їх діяльності за життя засновників, статутного капіталу у господарствах не було. Майно фермерського господарства формується із майна, майнових прав у складеному капіталі господарства. Отже і об`єктом спадкування господарства є майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства. Складений капітал фермерських господарств за нормами Закону України «Про фермерське господарство» розглядається, як цілісний майновий комплекс. В роз`ясненнях, що містяться в п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"\~зазначено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. У п.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц, зазначено, що ефективним способом захисту прав спадкоємців засновника фермерського господарства, які не відмовилися від вступу до фермерського господарства, в якого немає сформованого статутного капіталу, є визнання в порядку спадкування після смерті спадкодавця прав засновника такого господарства. Постановою КЦС ВС від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18), а також Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 вказано, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який (які) прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 368/54/17 (провадження № 14-487цс19) вказувала, що дії державних органів щодо надання земельних ділянок громадянам у довічне успадковуване володіння були припинені, проте ті особи, які набули це право у встановленому законом порядку, зберегли його, оскільки законодавство не містить норми, яка б дозволяла припинити право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, а тому таке право є дійсним. У Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. №5-рп (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що у Земельному кодексі Української РСР від 18 грудня 1990 року була регламентована така форма володіння землею, як довічне успадковуване володіння. ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року закріпив право колективної та приватної власності громадян на землю (зокрема, право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення сільського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства тощо (ст. 6)). Це свідчить про те, що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам, на їх вибір забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь - якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з непереоформленням правового титулу. З огляду на викладене, особа, яка володіє земельною ділянкою на праві довічного успадковуваного володіння за Законом не може бути позбавлена права на таке володіння. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89 ЦПК України\~встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). Зважаючи на те, що позивач, який є членом селянського фермерського господарства «Любава» та селянського фермерського господарства «Каштан», є спадкоємцем померлих засновників селянських фермерських господарств, бажає продовжити діяльність селянських фермерських господарств, а смерть засновників СФГ не є підставою для припинення діяльності цієї юридичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. У позивача, як спадкоємця за законом, немає іншої можливості визнати майнові права засновника в порядку спадкування за законом, ніж шляхом звернення до суду. На думку суду, таке вирішення спору буде відповідати засадам цивільного судочинства, зокрема верховенству права, і буде таким, що прийнято на підставі доказів, поданих учасниками справи з метою захисту прав позивача, а також відповідати принципам, закріпленим у Європейській конвенції з прав людини.

Outcome: approved