Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

26.09.2025 р. позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 101481122 від 24.05.2021 р., укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] в розмірі 30331,50 грн., що складається з: 6300 грн. заборгованості за кредитом, 22701,50 грн. заборгованості за відсотками, заборгованість за комісійними винагородами 1330 грн.; позовні вимоги обґрунтовані наступним. 24.05.2021 р. між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір (угоду про кредитування) № 101481122, відповідно до умов якого Кредитодавець надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 7000 грн. з встановленим строком користування, а [PERSON] (позичальник) зобов`язався повернути отримані грошові кошти у встановлений у договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами; свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів відповідач не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 30331,50 грн., що складається з: 6300 грн. заборгованості за кредитом, 22701,50 грн. заборгованості за відсотками, заборгованість за комісійними винагородами 1330 грн.; 14.09.2021 р. ТОВ «ДІДЖИ Фінанс» набуло права вимоги за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «МІЛОАН» на підставі договору №08Т, у тому числі і на заборгованість [PERSON] за укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та нею кредитним договором № 101481122 від 24.05.2021 р. Ухвалою судді Гайсинського районного суду від 23.10.2025 р. відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін. Представник позивача в поданій до суду позовній заяві позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач відзиву до суду не подавав, копія належним чином\~завіреної\~ухвали про відкриття провадження в цій справі разом із копією позовної\~заяви\~з додатками судом направлялися за зареєстрованим\~місцем проживання відповідача згідно інформації з Адресно-довідкового відділу УДМС України у Вінницькій області. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128\~ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, провадження 61-185св23. З урахуванням позицій сторін, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково з таких підстав. Встановлено, що 24.05.2021 р. між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено кредитний договір (угоду про кредитування) № 101481122, відповідно до умов якого Кредитодавець надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 7000 грн. з встановленим строком користування, а [PERSON] (позичальник) зобов`язався повернути отримані грошові кошти у встановлений у договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами; свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів відповідач не виконав, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 30331,50 грн., що складається з: 6300 грн. заборгованості за кредитом, 22701,50 грн. заборгованості за відсотками, заборгованість за комісійними винагородами 1330 грн.; 14.09.2021 р. ТОВ «ДІДЖИ Фінанс» набуло права вимоги за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «МІЛОАН» на підставі договору №08Т, у тому числі і на заборгованість [PERSON] за укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та нею кредитним договором № 101481122 від 24.05.2021 р. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. \~Враховуючи,\~що\~фактично\~отримані та\~використані\~відповідачем\~(позичальником)\~кошти\~в\~сумі 6300\~грн.,\~сума\~заборгованості\~за відсотками\~22701,50\~грн.\~за кредитним\~договором\~№ 101481122від 24.05.2021 р. в добровільному\~порядку позивачуне сплачені відповідачем, то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідача у розмірі 29001,50 грн. необхідно стягнути рішенням суду. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією суд зазначає наступне. За положеннями абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16. Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи наведені правові висновки, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні нарахованої комісії 1330 грн., оскільки такі вимоги є необґрунтованими. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22), правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Щодо витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн. суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. ч. 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілуміж сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Ураховуючи складність справи, кількість судових засідань з участю адвоката та виконані адвокатом роботи, принципи співмірності судових витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог (96%): 2880 грн. (3000 грн.*96%=2880 грн.) витрат на професійну правничу допомогу та 2325,50 грн. (2422,40*96%=2325,50 грн.) судового збору. \~ \~

Outcome: dismissed