Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

1.Рух по справі та позиції учасників Позивачі звернулися до суду з позовом до Відповідача, у якому просить суд визнати відмову державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Стефанишин Марії Володимирівни у вчиненні нотаріальної дії охорони спадкового майна відносно транспортного засобу марки FIAT модель FIORINO, 2008 року випуску, колір червоний, WIN [NUMBER] , протиправною, а також зобов`язати державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Стефанишин Марію Володимирівну провести опис спадкового майна та вжити заходи щодо охорони спадкового майна, а саме автомобіля марки FIAT модель FIORINO, 2008 року випуску. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, [INFO] загинув [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] . Щодо спадщини [PERSON] була зареєстрована спадкова справа № 102/2025. Спадкоємцями [PERSON] є батько [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . До спадкового майна [PERSON] належить, зокрема, транспортний засіб марки FIAT модель FIORINO, 2008 року випуску, колір червоний, WIN [NUMBER] . Від моменту смерті [PERSON] і до теперішнього часу фізично вищевказаним транспортним засобом користується дружина [PERSON] . 25 лютого 2025 року [PERSON] звернулася до Відповідача зі заявою про охорону спадкового майна. Відповіддю №\~716/02-14 від 09.04.2025 державний нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій, а саме: вжиттю заходів щодо охорони спадкового майна, автомобіля марки FIAT модель FIORINO, 2008 року випуску. Після цього, 23.06.2025, на адресу реєстрації спадкодавця [PERSON] надійшла постанова про адміністративне правопорушення за перевищення встановленої швидкості руху. Відповідно до постанови серії 5AB № 10562214, правопорушення було вчинене 21.05.2025 (вже після смерті спадкодавця), та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн. Після цього батько померлого [PERSON] , реально побоюючись за збереження транспортного засобу, 18 липня 2025 року повторно звернувся до державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області Марія Стефанишин зі заявою про охорону спадкового майна, мотивуючи тим, що спадкоємці внаслідок неправомірних дій дружини [PERSON] нестимуть додаткові зобов?язання, а саме оплати штрафів за адміністративні правопорушення. Відповіддю №\~1335/02-14 від 18.07.2025 відмовилась вчинити нотаріальні дії щодо охорони спадкового майна, що ставить під загрозу його збереження. Серед майна знаходиться автомобіль марки FIAT моделі FIORINO 2008 року випуску, який уже піддавався ризику пошкодження, зокрема зафіксовані штрафи за перевищення швидкості. Це свідчить про небезпеку неналежного користування транспортним засобом. Відсутність нотаріального забезпечення може призвести до його пошкодження або незаконного використання, що завдасть спадкоємцям матеріальної шкоди. у разі відсутності охорони спадкового майна автомобіль може бути пошкоджений або незаконно використаний іншими особами, що завдасть Позивачам матеріальної шкоди та унеможливить належне виконання спадкових прав. Окрім цього, зазначає, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває справа №\~466/5795/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним. У випадку задоволення позову щодо визнання шлюбу недійсним, спадкова частка кожного зі спадкоємців підлягатиме перерахунку, що вплине на розподіл спадкового майна між іншими спадкоємцями. У зв`язку з цим, остаточний розподіл спадщини ще не визначений, а майно перебуває під загрозою пошкодження, незаконного використання або втрати, а також існують ризики додаткового матеріального навантаження на спадкоємців у вигляді сплати штрафів за адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі. Тому, вважають, що існує обґрунтована потреба у вжитті заходів щодо охорони спадкового майна до моменту остаточного врегулювання спадкових відносин. У відповіді на заяву [PERSON] про охорону спадкового майна, Відповідач зазначає про відсутність підстав для вжиття заходів з охорони спадкового майна, оскільки спадкоємці за заповітом відсутні, а всі спадкоємці за законом першої черги прийняли спадщину. Але, станом на дату подання позовної заяви, свідоцтво про право на спадщину не видане нікому, видача свідоцтв призупинена у зв`язку з розглядом судової справи №\~466/5795/25, оскільки рішення по вказаній справі впливатиме на число спадкоємців загиблого [PERSON] . Позивачі повідомляли нотаріусу про неможливість вирішення питання щодо охорони спадкового майна між спадкоємцями добровільно, а тому іншого способу захисту своїх спадкових справ, крім охорони спадкового майна, немає. Окрім цього, звертають увагу суду, що спадкоємці (Позивачі) звернулись зі заявою про охорону спадкового майна у встановлений шестимісячний строк. Також звертають увагу, що Відповідач виклала свою відмову не у формі постанови, що суперечить вимогам чинного законодавства. З огляду на вищезазначене, просять позовні вимоги задовольнити. Шевченківський районний суд м. Львова ухвалою від 25.08.2025 скерував вказану позовну заяву для розгляду за підсудністю до Галицького районного суду м.\~Львова. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2025 для розгляду зазначеної справи визначено головуючу суддю Павлюк\~О.\~В. Ухвалою від 29.09.2025 суд залишив вказану позовну заяву без руху, встановивши Позивачам строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивачі виправили недоліки позовної заяви у встановлений судом строк. Ухвалою від 02.10.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Окрім цього, суд вказаною ухвалою витребував у Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області належним чином звірену копію спадкової справи № 102/2025, відкриту після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 24.10.2025 до суду від Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області надійшла належним чином звірена копія спадкової справи №\~102/2025. 01.12.2025 суд закрив підготовче провадження у справі, перейшовши до судового розгляду справи по суті, про що був внесений відповідний запис до протоколу судового засідання. У судовому засіданні представниця Позивачки [PERSON] адвокатка Лазор\~У. М. просила позов задовольнити з підстав, наведених у ньому. Позивач [PERSON] 01.12.2025 скерував через канцелярію суду заяву, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом скерування ухвали про відкриття провадження та судових повісток про виклик до суду до його електронного кабінету у системі Електронний Суд. Відзиву на позов до суду не подав, а тому суд, на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (частина перша статті 223 ЦПК України). 2.Мотивувальна частина та висновки суду Заслухавши пояснення представниці Позивачки, перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У частинах 1 та 3 статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст. 16 ЦК України, особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до частини першої\~статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі\~статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат». У частині першій статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. У частині другій статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про нотаріат», державна нотаріальна контора є юридичною особою, яка створюється та реєструється у встановленому законом порядку. Очолює державну нотаріальну контору завідуючий, який призначається із числа осіб, які мають свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Відповідно до ст. 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Згідно зі ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти виключно в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно, у межах повноважень, наданих статутом юридичної особи і законодавством. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі. Таким чином, посадові особи юридичної особи представляють її інтереси у відносинах з іншими особами, тобто уособлюють саму юридичну особу у правовідносинах з іншими особами. Тому, позови інших осіб з приводу діяльності юридичної особи не можуть пред`являтися до посадових осіб юридичної особи, які представляють її інтереси. З урахуванням того, що державний нотаріус перебуває з державною нотаріальною конторою у трудових відносинах та вчиняє нотаріальні дії від її імені, то у разі оскарження його нотаріальних дій належним відповідачем є саме державна нотаріальна контора, а сам державний нотаріус може брати участь у справі як третя особа. Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» нотаріус може бути відповідачем у справах цієї категорії лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. При цьому такі вимоги до нотаріуса підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства як спір про право. У разі пред`явлення вказаних позовних вимог до державного нотаріуса відповідачем буде відповідна державна нотаріальна контора. Це зумовлено тим, що державний нотаріус, крім загального статусу нотаріуса, також має особливий статус - працівника юридичної особи, тобто державної нотаріальної контори. Відповідно до частин першої та другої\~статті 51 ЦПК України,\~суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Тлумачення\~статті 51 ЦПК України\~свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України,\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №910/7122/17 сформована правова позиція, відповідно до якої визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц; від 20.06.2018 у справі №308/3162/15-ц; від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц; від 12.12.2018 у справах №570/3439/16-ц та №372/51/16-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі\~\~\~№ 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. При цьому ВС зауважив,\~що пред`явлення\~позову до\~неналежного відповідача\~не є\~підставою для\~відмови у\~відкритті чи для\~закриття провадження\~у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №\~523/9076/16-ц (пункт 40), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)). Як вбачається з позовної заяви, Позивачі, звертаючись із цим позовом, Відповідачем зазначили Державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Львівської області Стефанишин Марію Володимирівну. Третя Львівська державна нотаріальна контора Львівської області є юридичною особою самостійним суб`єктом у цивільних правовідносинах, а позовні вимоги у цій справі пред`явлені до працівника такої юридичної особи, тому саме державна нотаріальна контора має бути відповідачем за цим позовом. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що цей позов пред`явлений до неналежного Відповідача, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Ухвалюючи рішення у цій справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Згідно зі статтею 141 ЦПК України, у разі відмови у позові судовий збір покладається на Позивача.

Outcome: dismissed