Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить: частка квартири [ADDRESS] ; 4/6 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,863 га, розташованої на території Карпівської (колишня територія Миколаївської) селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225855300:09:004:0037; квартира [ADDRESS] . За життя померлим складено заповіт, за яким він заповів майно своїм синам: позивачу та відповідачу. У заповіті не зазначена [ADDRESS] , тому спадкується на загальний підставах. До спадкоємців першої черги належать сторони та дружина померлого третя особа, яка відмовилася від прийняття спадщини. Позивач у встановлені законом строки звернувся до Першої криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Відповідач із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Брат позивача на момент смерті батька був зареєстрований з ним за однією адресою, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Тому у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено у зв`язку з недоведенням факту відсутності проживання брата у місці його реєстрації разом зі спадкодавцем на день його смерті. Брат позивача у 2010 році поїхав на заробітки до Італії, де постійно проживає, має роботу і сім`ю. Представник позивача вважає, що сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити про своєчасність прийняття спадщини. Оскільки відповідач у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини не звертався, за місцем реєстрації на час відкриття спадщини не проживав, він не прийняв своєчасно спадщину та не набув права на спадкове майно. Тому просить визнати за позивачем як за єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті батька, право власності у порядку спадкування на частку квартири [ADDRESS] ; 4/6 частки земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,863 га, розташованої на території Карпівської (колишня територія Миколаївської) селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225855300:09:004:0037; квартиру [ADDRESS] . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, викладені в позові. Пояснив, що брат не проживає на території України з 2010 року. На момент смерті батька за місцем реєстрації не проживав. Брат не має претензій на майно та не збирається повертатися, тому вони домовилися, що все майно перейде до позивача. Представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач не з`явився в судове засідання. На електрону адресу суду надійшла фотокопія заяви [PERSON] в якій він просить розгляд справи проводити без його участі. Викладені у позові обставини щодо неприйняття ним спадщини за законом та заповітом після смерті батька підтверджує. Не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання його права власності на успадковане майно. Третя особа [PERSON] , відповідно до свідоцтва про смерть, померла у місті Кривий Ріг [INFO] . 06 травня 2025 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою від 21 травня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 18 червня 2025 року витребувано докази. 09 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, вислухавши позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] та [PERSON] . На підставі свідоцтва про право власності на житло від 05 травня 1994 року за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно з рішенням Інгулецької міської ради народних депутатів Інгулецького району м. Кривого Рогу № 34 від 28 лютого 1991 року [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 лютого 2012 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на 4/6 частки земельної ділянки площею 3,863 гектарів, розташованої на території Миколаївської (нині територія Карпівської) селищної ради Широківського (нині Криворізького) району Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225855300:09:004:0037. 09 грудня 2023 року [PERSON] складено заповіт, згідно з яким він заповів, зокрема, квартиру [ADDRESS] [PERSON] , 4/6 частки земельної ділянки площею 3,863 га, кадастровий номер 1225855300:09:004:0037 [PERSON] та [PERSON] . За [PERSON] \~на підставі\~договору міни\~від 21\~червня 2024\~року,\~посвідченого державним\~нотаріусом Широківської\~державної нотаріальної\~контори Дніпропетровської\~області Горбаченко\~О.В.,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 1038,\~зареєстровано право\~приватної власності\~на квартиру [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] \~помер. Після його\~смерті відкрилася\~спадщина на\~належне йому\~майно.\~На момент\~смерті [PERSON] \~був зареєстрований\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~На момент\~його смерті\~за цією\~адресою зареєстровані були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . 24 жовтня 2024 року у Першій криворізькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу № 425/2024 після смерті [PERSON] 24 жовтня 2024 року дружина спадкодавця [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка. 20 грудня 2024 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Постановою державного нотаріуса Першої криворізької державної нотаріальної контори від 19 лютого 2025 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що факт відсутності проживання спадкоємця [PERSON] у місці його реєстрації разом зі спадкодавцем на день його смерті не підтверджено у судовому порядку. Інші спадкоємці [PERSON] в нотаріальну контору не зверталися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Згідно з актом від 10 березня 2025 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з 2010 року, знаходиться на виїзді за кордоном. Згідно з інформацією, наданою Державною прикордонною службою України, [PERSON] в період з 08 листопада 2017 року по 01 вересня 2024 року неодноразово перетинав кордон України, останній раз виїхав з території України 12 травня 2019 року. Інформація про подальший в`їзд на територію України відсутня. Станом на 15 квітня 2025 року ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 372\~900,00 грн, квартири [ADDRESS] 264\~900,00 грн, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,863 га, розташованої на території Карпівської (колишня територія Миколаївської) селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1225855300:09:004:0037 146\~220,00 грн. Свідок [PERSON] , яка є головою ОСББ, суду показала, що знає давно позивача та відповідача, також знала його батьків. Діма виїхав у 2010 році за кордон, з 2017 році не приїзжав та не планує. Свідок [PERSON] , яка є хрещеницею [PERSON] , матері позивача та відповідача, суду показала, що знає цю родину з дитинства, до 2020 року були сусідами. Відповідач проживає у Італії, придбав там житло, відповідач казав свідку, що повертатися та претендувати на спадок не збирається. Покази свідків послідовні та узгоджуються з іншими матеріалами справи. Викладеним обставинам відповідають спадкові правовідносини. Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як передбачено статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. Відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим за однією адресою зі спадкодавцем, фактично тривалий час не проживає на території країни, з заявою про прийняття спадщини за заповітом та за законом не звертався. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідачем подана заява про визнання позову, суд вважає за необхідне прийняти її до уваги, оскільки в даному випадку визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позивач надав суду достатніх доказів на обґрунтування позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved