Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Адвокат Юдін Володимир Сергійович, який діє в інтересах позивача [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), через систему «Електронний суд» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП в матеріалах справи відсутній), третя особа: Другий відділ державної виконавчої служби у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (18018, м. Черкаси, пр-т. Хіміків, 50, ЄДРПОУ 36157425) про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Від шлюбу у сторін народились спільні діти [PERSON] , 1998 р.н., та [PERSON] , 1999 р.н., які були на утриманні відповідача, проте, на сьогоднішній день є повнолітніми. 20 лютого 2002 року рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано. Оскільки, діти перебували на утриманні відповідача, суд вирішив, що [PERSON] повинна сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше встановленого офіційного мінімуму і до повноліття дітей. У зв`язку з цим, відповідно до інформації, зазначеної у довідці Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 24.09.2003 року було відкрито виконавче провадження № 36251405 з примусового виконання виконавчого листа №2-868, виданого на підставі вищевказаного рішення суду про стягнення аліментів. Як вбачається з довідки Другого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), державним виконавцем було встановлено, що заборгованість позивача зі сплати аліментів на момент досягнення дітьми повноліття ( [INFO] ) становила 85 753,83 грн. 24 липня 2013 року Придніпровський районний суд м. Черкас ухвалив заочне рішення, яким задовільнив позовну заяву органу опіки та піклування м. Черкаси в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Даним рішенням було відібрано неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] від батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав. В подальшому рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.11.2014 Про припинення дії договору та втрату статусу прийомної сім`ї [PERSON] , припинення опіки та піклування, створення дитячого будинку сімейного типу та влаштування дітей в якому зазначається, що рішенням виконкому ЧМР № 1054 від 02.10.2013 в прийомну сім`ю [PERSON] довлаштовано [PERSON] та [PERSON] . Тобто з 2013 року [PERSON] втратив право на отримання аліментів від [PERSON] . Зазначає, що позивач є інвалідом ІІ групи загального захворювання, окрім того, на утриманні позивача перебуває мати, яка є пенсіонеркою та потребує постійного догляду. Відповідно до довідки № 3673/СО - 01.2-02, виданої Міністерством соціальної політики Черкаської міської ради, [PERSON] отримує державну соціальну допомогу в сумі 2361,00 грн, проте враховуючи, що це єдиний вид доходів позивачки, вона фізично не має можливості забезпечити виплату аліментів, адже цих коштів ледь вистачає на життя. На його думку, наведені обставини свідчать про відсутність у позивачки реальної можливості сплачувати заборгованість за аліментами, адже через захворювання потребує значних фінансових витрат на лікування, а утримання матері вимагає як значних коштів, так і часу. У сукупності ці фактори унеможливлюють виконання фінансових зобов`язань. Також, на сьогоднішній день дітям позивача 26 та 27 років, позивачу відомо, що вони давно виїхали за межі України, а зв`язок з ними позивач втратила ще у 2003 році. Просить суд повністю або частково звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами на користь [PERSON] , відповідно до виконавчого листа № 2-868 від 24.09.2003, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси. Скасувати тимчасове обмеження права виїзду за межі України, встановлене постановою державного виконавця у межах виконавчого провадження № 36251405 та дозволити позивачу право вільного в`їзду та виїзду за межі держави. 08 вересня 2025 року ухвалою позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків. 18 вересня 2025 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін. 08 жовтня 2025 року представник третьої особи Другого відділу ДВС у м. Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за дорученням Бельтюкова Валерія Олексіївна надала пояснення, в якому зазначено, що при вирішення спору покладається на розсуд суду. Адвокат Юдін Володимир Сергійович в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву, в якій зазначено, що в зв`язку з його перебуванням на лікарняному, просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення рекомендованого повідомлення. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Справу розглянуто за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідачів повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, а представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, що відповідно до Листа Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 122386/26.21-49 від 13.08.2025 року, «на виконанні в Другому відділі ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 36251405 з примусового виконання виконавчого листа № 2-868 від 24.09.2003 року Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше встановленого офіційного мінімуму і до повноліття дітей. Державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» 20.07.2018 року було завершено виконавче провадження № 36251405. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 09.04.2017 року (на момент повноліття дітей) становила 85753 грн. 83 коп.». Також, зазначено, що «матеріали виконавчого провадження знищені у зв`язку зі спливом 3-річного зберігання в архіві згідно ч. 2 розд. ХІ Правил введення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями (строк зберігання виконавчих проваджень. Переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік), а отже, у державного виконавця відсутня можливість надання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів». 24 липня 2013 року заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси \~позовну заяву \~органу опіки та піклування \~\~м. Черкаси \~в \~інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задоволено. Вирішено відібрати неповнолітніх [PERSON] , яка народилася [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] , від батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Неповнолітніх передати органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування. Рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1108 від 25 листопада 2014 року вирішено створити 01.12.2014 дитячий будинок сімейного типу на базі родини [PERSON] та [PERSON] (п. 4) та перевлаштувати 01.12.2014 у дитячий будинок сімейного типу [PERSON] на виховання та спільне проживання підопічних дітей [PERSON] , яка народилася [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] , які мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування та перебувають на первинному обліку служби у справах дітей Черкаської міської ради. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно з ч. 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках, передбачених статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Такі висновки суду повністю узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17, у постанові від 01 серпня 2018 року у справі №344/12158/16-ц та у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №№ 592/2683/17. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Статтями 76 та 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Відповідно до матеріалів справи, позивач [PERSON] є інвалідом 2 групи, що підтверджується Посвідченням Серії [NUMBER] та Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12ААБ № 457316. У Довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12ААБ № 457316 зазначено, що [PERSON] нездатна до трудової діяльності в звичайних виробничих умовах. Як вбачається з Довідки Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради № 3673/10-01.2-02 від жовтня 2024 року, [PERSON] знаходилась на обліку в Придніпровському районі (Департаменті соціальної політики) та отримувала соціальну допомогу інвалідам 2 групи та за період з січня 2024 року по вересень 2024 року отримала допомогу в загальному розмірі 21249 грн. 00 коп. Також, як зазначає позивач, на її утриманні перебуває мати [PERSON] , [INFO] . Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 21 січня 2016 року рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/13190/15-ц позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON] , яка народилася [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] . 01 березня 2016 року ухвалою Апеляційного суду Черкаської області рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2016 року по справі 712/13190/15-ц залишено без змін. При вирішенні даного спору суд враховує, що на сьогоднішній день [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких було стягнуто з [PERSON] аліменти, досягли повноліття. Згідно зі ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст.273 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про звільнення [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами на користь [PERSON] , відповідно до виконавчого листа № 2-868 від 24.09.2003, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про скасування тимчасового обмеження права виїзду за межі України, встановлене постановою державного виконавця у межах виконавчого провадження № 36251405 та дозволити позивачу право вільного в`їзду та виїзду за межі держави, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними статтею 441 ЦПК України. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. В судовому засіданні встановлено, що суду не надано доказів того, що на даний час відносно [PERSON] застосовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. А тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги [PERSON] про скасування тимчасового обмеження права виїзду за межі України, встановлене постановою державного виконавця у межах виконавчого провадження № 36251405 та дозволити позивачу право вільного в`їзду та виїзду за межі держави. Крім того, суд наголошує, що питання про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України вирішується в порядку розділу IV ЦПК України (Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб). Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного те

Outcome: approved