Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

03 травня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № [NUMBER] у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості: за Договором позики № 103165864 в розмірі 29330,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 21000,00 заборгованості за відсотками; 1330,00 грн заборгованості за комісією, за кредитним договором № 9850906 в розмірі 17759,87 грн., з яких 3967,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 13162,87 грн. заборгованості за відсотками, 630,00 грн. заборгованості за комісією, та за кредитним договором № 20827-04/2023 в розмірі 17350,00 грн., з яких 4500,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 12850,00 грн. заборгованості за відсотками, а всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 64439,87 грн. Також просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" понесені судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13 червня 2023 року відповідач уклав із товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" кредитний договір № 103165864. 27 жовтня 2023 року між ТОВ "МІЛОАН" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №27102023/1, згідно до умов якого позивач відповідно до реєстру боржників від 27 жовтня 2024 року №2 набув права вимоги до відповідача на суму 29330,00 гривень, з яких: 7000,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 21000,00 грн заборгованості за відсотками; 1330,00 грн заборгованості за комісією, 0,00 грн. заборгованості за пенею. Крім того, 14 березня 2023 року між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" було укладено кредитний договір № 9850906. 26 грудня 2023 року між ТОВ "МІЛОАН" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №26122023, згідно до умов якого позивач відповідно до реєстру боржників від 26 грудня 2023 №1 набув права вимоги до відповідача на суму 17759,87 гривень, з яких: 3967,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 13162,87 грн заборгованості за відсотками; 630,00 грн заборгованості за комісією, 0,00 грн. заборгованості за пенею. Також 13 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм" та відповідачем було укладено кредитний договір № 20827-04/2023. 03.07.2023 року на підставі договору факторингу № 3072023 укладеного між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ "Стар Файненс груп" фактор став новим кредитором за зобов`язаннями. 27 жовтня 2023 року між ТОВ "Стар Файненс груп" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №27102023, згідно до умов якого позивач відповідно до реєстру боржників від 27 жовтня 2023 року набув права вимоги до відповідача на суму 17350,00 гривень, з яких: 4500,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 12850,00 грн заборгованості за відсотками; 0,00 грн. заборгованості за пенею. Згідно з умовами даних договорів позики Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надану йому позику в строки, передбачені договором, у зв`язку з чим позивач просить стягнути непогашену заборгованість. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 травня 2024 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Нестеруку В.В. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 07 травня 2024 року було направлено запит до Студенянської сільської ради Піщанського району Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 28 травня 2024 року на адресу суду від Студенянської сільської ради Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 02-10/427 від 17 травня 2024 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 29 травня 2024 року в даній справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання. Позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" повноважного представника в жодне судове засідання в тому числі 28 листопада 2025 року не направив, проте в позовній заяві просив суд розгляд справи продити без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання по даній справі, в тому числі і призначене на 28 листопада 2025 року не з`явилась. Представник відповідача адвокат Близнюк В.В. в судове засідання 28 листопада 2025 року не з`явився, проте 28 листопада 2025 року засобами "Електронного суду" подав клопотання про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача. При цьому, правом подачі відзиву сторона відповідача не скористалась, однак в судовому засіданні 21 травня 2025 року представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вказував на недоведеність позивачем позовних вимог, оскільки матеріали справи не містять доказів укладення кредитних договорів саме з [PERSON] та надання їй кредитних коштів за цими кредитними договорами. Крім того, за клопотаннями представника відповідача [PERSON] - адвоката Близнюка В.В. розгляд справи неодноразово відкладався. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною четвертою статті 14 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України «Про інформацію» та спеціальний Закон України «Про захист персональних даних». Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Підставою для ідентифікації резидентів - громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку). На підставі наданих суду доказів встановлено, що 13 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 103165864. (а.с.8-13) Відповідно умов цього договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 7000 грн. на строк 105 днів з 13 червня 2023 року по 26 вересня 2023 року, а позичальник у строк до 26 вересня 2023 року повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Договір підписано позичальником одноразовим ідентифікатором W55746 (а.с. 8) Такі ж умови кредитування викладено у паспорті споживчого кредиту № 103165864. (а.с.14) З дослідженого судом додатку №1 до договору про споживчий кредит № 103165864 від 13.06.2023 р. "Графік платежів за договором про споживчий кредит" слідує, що останнім днем повернення суми кридиту, сплати комісії та процентів сторони погодили 26 вересня 2023 року. (а.с. 13 зворот) Також, судом встановлено, що 27 жовтня 2023 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів"та Товариством з\~обмеженою відповідальністю"Мілоан" було укладено договір факторингу № 27102023/1, відповідно до умов якого ТОВ "ФК ЄАПБ" набуло прав вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 103165864 від 13.06.2023 р., щопідтверджується копіями договору факторингу, акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 2 від 27.10.2023 р., витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27102023/1 від 27 жовтня 2023 року, де зазначено боржника [PERSON] , ІПН [NUMBER] , номер кредитного договору 103165864, сума заборгованості за основною сумою боргу 7000 грн, сума заборгованості за відсотками 21000 грн, сума заборгованості за комісією 1330 грн, сума заборгованості разом 29330 грн. (а.с. 15-20, 21, 22) Відповідно до долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором № 103165864 від 13.06.2023 року, сформованого представником ТОВ "ФК "ЄАПБ" Кудіною А.В. загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 31.03.2024 року складає 29330 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 7000 грн, заборгованість по відсотках - 21000 грн, та 1330 грн. заборгованості за комісією (а.с.23) Також судом встановлено, що 14 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 9850906. (а.с.24-29) Відповідно до умов цього договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в сумі 9000 грн. на строк 105 днів з 14 березня 2023 року по 27 червня 2023 року, а позичальник у строк до 27 червня 2023 року повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Договір підписано позичальником одноразовим ідентифікатором U43265 (а.с. 24) Такі ж умови кредитування викладено у паспорті споживчого кредиту № 9850906. (а.с.30) З дослідженого судом додатку №1 до договору про споживчий кредит № 9850906 від 14.03.2023 р. "Графік платежів за договором про споживчий кредит" слідує, що останнім днем повернення суми кридиту, сплати комісії та процентів сторони погодили 27 червня 2023 року. (а.с. 29 зворот) Також, судом встановлено, що 26 грудня 2023 року між Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів"та Товариством з\~обмеженою відповідальністю"Мілоан" було укладено договір факторингу № 26122023, відповідно до умов якого ТОВ "ФК ЄАПБ" набуло прав вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 9850906 від 14.03.2023 р., що підтверджується копіями договору факторингу, акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 1 від 26.12.2023 р., витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 26122023 від 26 грудня 2023 року, де зазначено боржника [PERSON] , ІПН [NUMBER] , номер кредитного договору 9850906, сума заборгованості за основною сумою боргу 3967 грн, сума заборгованості за відсотками 13162,87 грн, сума заборгованості за комісією 630 грн, сума заборгованості разом 17759,87 грн. (а.с. 31-32, 33, 34) Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 9850906 від 14.03.2023 року, сформованого представником ТОВ "ФК "ЄАПБ" Кудіною А.В. загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 31.03.2024 року складає 17759,87 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 3967 грн, заборгованість по відсотках - 13162,87 грн, та 630 грн. заборгованості за комісією (а.с.35) Крім того, 13 квітня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвеструм"" та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 20827-04/2023. (а.с.47-48) Відповідно до цього договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4500 грн. на строк 25 днів з 13 квітня 2023 року по 07 травня 2023 року, відсоткову ставку сторони погодили в розмірі 730 % річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Договір підписано позичальником одноразовим ідентифікатором W1390 (а.с. 48 зворот) Такі ж умови кредитування викладено у паспорті споживчого кредиту (а.с.50) Також, судом встановлено, що позивач Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів"набуло права вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 20827-04/2023 від 13 квітня 2023 року, оскільки 03 липня 2023 року ТОВ ФК "Інвеструм" відступило право вимоги за цим кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю "Стар Файненс Груп" на підставі договору факторингу № 3072023, а ТОВ "Стар Файненс Груп" в свою чергу позивачу ТОВ ФК "ЄАПБ" на підставі договору факторингу № 27102023 від 27 жовтня 2023 року, що підтверджується копіями договорів факторингу № 3072023 від 03.07.2023 р. та № 27102023 від 27.10.2023 р., та копіями актів прийому-передачі Реєстрів Боржників, витягами з реєстру боржників до договорів факторингу, де зазначено боржника [PERSON] , ІПН [NUMBER] , номер кредитного договору 20827-04/2023, сума заборгованості за основною сумою боргу 4500 грн, сума заборгованості за відсотками 12850 грн, сума заборгованості разом 17350 грн. (а.с. 51-57) Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 20827-04/2023 від 13.04.2023 року, сформованого представником ТОВ "ФК "ЄАПБ" Кудіною А.В. загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 31.03.2024 року складає 17350 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 4500 грн, заборгованість по відсотках - 12850 грн. (а.с.58) Представник відповідача заперечував отримання відповідачем кредитних коштів за цими договорами. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина 2 статті 1046 ЦК України). Реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. При визначенні реального договору суд посилається на позицію ОП КЦС ВС у постанові від 23.01.2019 у справі № 355/385/17. Отже кредитний договір є реальним договором, тобто вважається укладеним з моменту передання позичальникові кредитних коштів. Тому обов`язковими умовами підтвердження укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору має бути сукупність таких фактів як: узгодження між сторонами істотних умов кредитного договору та передання кредитодавцем/позивачем позичальникові/відповідачеві грошових коштів, що є предметом кредитного договору (частина перша статті 638, частини 1,2 статті 640 ЦК України). Частинами першою, п`ятою, шостою та сьомою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року в справі № 334/3056/15 вказав, що в справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. З огляду на предмет доказування для позивача в цій справі, зокрема факту реальності вимоги, тобто перерахування кредитних коштів, ураховуючи вимогу про допустимість та належність доказів суд зауважує, що означений факт може бути підтверджений первинними документами, які містять обов`язкові реквізити (найменування особи (юридична або фізична), яка склала документ, назву документа, дату і місце його складання, зміст та обсяг операції, одиницю її вимірювання, підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу ініціатора здійснення операції; найменування одержувача коштів, номер(и) рахунку(ів)). У постанові від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18 Верховний Суд зазначив, що наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розміру, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано. Відтак досліджені судом розрахунки заборгованостей за кредитними договорами не є самостійними та достатніми доказами існування вказаних сум заборгованостей. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували виконання первісними кредиторами а саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Інвеструм» умов договорів щодо надання кредитних коштів відповідачу. Відповідно до ст.12,13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідност. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, що врегульовано положеннями ст. 77 ЦПК України. У відповідності дост. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вонапосилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до частини першоїстатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пункту 42 розділу III Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018р. №75, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Необхідність дослідження саме первинних документів в справах щодо стягнення кредитної заборгованості знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду України від 30.01.2018р. в справі №161/16891/15-ц. Правова позиція щодо первинних документів відображена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018р. в справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Однак, всупереч вимогам ст.81 ЦПК України, представником позивача не було надано суду доказів ідентифікації відповідача первісними кредиторами, доказів укладання кредитних договорів саме [PERSON] , доказів щодо нарахування відсотків первісними кредиторами з посиланням на умови кредитних договорів та не викладено обставин з посиланням на докази (розрахунок заборгованості) по усім складовим кредитного боргу (тіла кредиту, відсотків та комісії), з відображенням даних про внесення платежів відповідачем первісному кредитору, тобто до відступлення права вимоги новому кредитору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно абзацу першого частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договори факторингу за своєю суттю є договорами, які засвідчують відступлення права вимоги боргу з боржника у зобов`язанні. У відповідності до статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. В свою чергу, будь-який кредитор, первісний або новий, окрім доведення факту укладення договору та набуття прав на стягнення з боржника у зобов`язанні повинен довести факт виникнення зобов`язання у боржника, що, в даному випадку може бути підтверджено фінансовими документами про перерахування коштів на рахунок відповідача, які в матеріалах справи також відсутні. Отже, з огляду на положення вказаних вище норм законодавства, докази надання кредиту, оплати чи несплати чергових платежів, відсотків за кредитом відповідачем, є необхідним для доведення вимог позивача про стягнення заборгованості. Позивач повинен був довести ці обставини за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, то судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed