Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Харук О.С., звернулася до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача Горішньоплавнівського відділу ДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", Акціонерне товариство "Ідея Банк", про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування вимог представник позивачки посилається на те, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 30.04.2024 року Горішньоплавнівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Суми). Після смерті [PERSON] спадкоємцем є його дочка [PERSON] , [INFO] . До спадкового майна входить: земельна ділянка (кадастровий номер 1225683000:01:003:0422) Державний акт на право власності на землю № 048186 виданий 16.04.2003 року; земельна ділянка (кадастровий номер 1225683000:01:002:0259) Державний акт на право власності на землю № 048186 виданий 16.04.2003 року. [PERSON] , будучи спадкоємцем звернулась до приватного нотаріуса Скрит Ліни Георгіївни з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька та листом від 08.07.2025 року № 130/02-14 приватним нотаріусом повідомлено, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу отримано інформацію про наявність арештів на все нерухоме майно. Підставою обтяження є постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесених державними виконавцями Горішньоплавнівським МВ ДВС ГТУ у Полтавській області в межах наступних виконавчих проваджень: \~ \~ \~ \~- ВП № 25021623 щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) боргу в сумі 4007,42 грн. на користь ПАТ «Плюс Банк» на підставі судового наказу №2н-2448, виданого Івано-Франківським міським судом (повторне звернення); \~ \~ \~ \~- ВП № 19061404 щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) боргу в сумі 4007,42 грн. на користь ПАТ «Плюс Банк» на підставі судового наказу №2н-2448 виданого Івано-Франківським міським судом; \~ \~ \~ \~- ВП № 29504883 щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) боргу в сумі 15628,68 грн. на користь ПАТ КБ «Приват Банк» на підставі виконавчого листа №2-2671, виданого Октябрським районним судом; \~ \~ \~ \~- ВП № 22642306 щодо [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) боргу відповідно до ухвали Октябрського районного суду про забезпечення позову № 2 -11448 від 12.10.2010 року. \~ \~ \~ \~17.12.2024 року на адресу Горішньоплавнівського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області СМУ Міністерства юстиції направлено адвокатський запит № 5 з метою отримання копії постанов про відкриття виконавчого провадження, постанов про накладення арешту на майно боржника, постанов про закриття виконавчих проваджень, номер виконавчого провадження в АСВП та ідентифікатор доступу по виконавчим провадженням. Листом від 17.03.2025 року за № 13297 виконавчою службою повідомлено наступне: - виконавче провадження № 222642306 відповідно до постанови державного виконавця від 18.11.2010 року закрито, у зв`язку із повним фактичним виконанням; - у межах виконавчих проваджень № 25021623, № 19061404, № 29504883 винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент винесення постанови, тобто у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, ( по ВП №29504883 повернуто 30.04.2015 року, по ВП №19061404 повернуто 24.09.2010 року, по ВП №25021623 повернуто 22.06.2011 року). Після повернення виконавчих документів та станом на дату подання даного позову будь-які виконавчі провадження у відношенні [PERSON] виконавчою службою не відкривались, не здійснювались та нового пред`явлення виконавчих документів стягувачами не здійснювались. Надати ідентифікатори доступу до матеріалів виконавчих проваджень та копії матеріалів не можливо, оскільки виконавчі провадження перебувають в спецрозділі «ВП спецрозділ». Надано копії витягів з «ВП-спецрозділ». \~ \~ \~ \~02.04.2025 року на адресу АТ Комерційний Банк «ПриватБанк» направлено адвокатський запит № 17 про надання інформації щодо наявності заборгованості [PERSON] перед банком та листом від 04.04.2025 року вих. № 20.1.0.0.0/7-250402/42651 в наданні зазначеної інформації відмовлено з посиланням на ст. 62 ЗУ « Про банки і банківську діяльність». Правонаступником ПАТ «Плюс Банк» є АТ «Ідея Банк», тому 02.04.2025 року на адресу АТ «Ідея Банк» направлено адвокатський запит № 18 про надання інформації щодо наявності заборгованості у [PERSON] перед банком та листом від 09.04.2025 року вих. № Зв-К-2025/1666 в наданні зазначеної інформації відмовлено з посиланням на ст. 62 ЗУ « Про банки і банківську діяльність». 20.08.2025 року до Горішньоплавнівського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області СМУ Міністерства юстиції направлено заяву про зняття арешту в межах зазначених виконавчих проваджень та відповіддю від 28.08.2025 року № 49570 Горішньоплавнівським ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області СМУ Міністерства юстиції повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту. Таким чином, через арешт, накладений на спадкове майно, нотаріус не має можливості видати позивачці свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. Отже, наявність арешту на майно, за відсутності правових підстав для цього порушує право приватної власності позивачки, внаслідок чого остання позбавлена змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також отримати спадок. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.319, 321, 328, 353, 386, 391 ЦК України, ст.150 ЖК УРСР, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», просить: - зняти арешт з усього майна, в тому числі з нерухомого майна, що належало [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та скасувати заборону відчуження такого майна, що накладені в рамках завершеного та знищеного виконавчого провадження №22642306 з виконання ухвали Октябрського районного суду про забезпечення позову № 2 -11448 від 12.10.2010 року (номером запису у спеціальному розділі про обтяження 10502145); - зняти арешт з усього майна, в тому числі з нерухомого майна, що належало [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та скасувати заборону відчуження такого майна, що накладені в рамках завершеного та знищеного виконавчого провадження №29504883 з виконання виконавчого листа №2-2671, виданого Октябрським районним судом від 20.06.2011 року (номером запису у спеціальному розділі про обтяження 11777837); - зняти арешт з усього майна, в тому числі з нерухомого майна, що належало [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та скасувати заборону відчуження такого майна, що накладені в рамках завершеного та знищеного виконавчого провадження №19061404 з виконання судового наказу №2н-2448, виданого Івано-Франківським міським судом від 05.03.2009 року (номером запису у спеціальному розділі про обтяження 9800791); - зняти арешт з усього майна, в тому числі з нерухомого майна, що належало [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та скасувати заборону відчуження такого майна, що накладені в рамках завершеного та знищеного виконавчого провадження №25021623 з виконання судового наказу №2н-2448, виданого Івано-Франківським міським судом від 05.03.2009 року (номером запису у спеціальному розділі про обтяження 10934041). 07.10.2025 на електронну адресу суду від представника третьої особи АТ «Ідея Банк» надійшли письмові пояснення, в яких представник зазначив наступне. На примусовому виконанні у Горішньоплавнівському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, правонаступником якого є Горішньоплавнівський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебували наступні виконавчі провадження: ВП №19061404 з примусового виконання судового наказу №2н-2448 від 2009 Івано-Франківського міського суду, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Плюс Банк» боргу в сумі 4\~007,42 грн.; ВП №25021623 з примусового виконання судового наказу №2н-2448 від 2009 Івано-Франківського міського суду, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Плюс Банк» боргу в сумі 4\~007,42 грн. (повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання). 13.06.2008 між КС «Акорд» та членом кредитної спілки [PERSON] було укладено Кредитний договір №0188/БП1/95/0027175. Права кредитодавця за Кредитним договором №0188/БП1/95/0027175 від 13.06.2008р. були відступлені КС «Акорд» на користь ВАТ «Плюс Банк». 30.10.2015 ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «Факторингова компанія» «Рантьє» уклали договір факторингу №30/10-1. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу, ТзОВ «Факторингова компанія» «Рантьє» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №0188/БП1/95/0027175 від 13.06.2008р. В подальшому, вимоги за Кредитним договором №0188/БП1/95/0027175 від 13.06.2008р. були відступлені новому кредитору ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» (код ЄДРПОУ 37616221), яке змінило назву на Тзов «Свеа Фінанс». Також зазначили, що ПАТ «Ідея Банк» змінило власне найменування на АТ «Ідея Банк», у зв`язку зі зміною організаційно-правової форми. ПАТ «Ідея Банк» (ВАТ «Плюс Банк») відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку і є правонаступником всіх його прав та обов`язків, в тому числі ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке в свою чергу створено шляхом реорганізації Тзов «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк», що підтверджується змінами до статуту ПАТ «Плюс Банк», погодженими НБУ 07.10.2011 та зареєстрованими 13.10.2011. Таким чином, по кредитному договору відбулась зміна кредитора з АТ «Ідея Банк» на нового кредитора ТзОВ «Свеа Фінанс», а відтак до нового кредитора, перейшли всі права та обов`язки, у тому числі стягувача у виконавчому провадженні щодо примусового виконання вищевказаного судового наказу, тому АТ «Ідея Банк» не є належною стороною в даній справі (а.с.79-88). 13.10.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача Горішньоплавнівського відділу ДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначив наступне. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , являючись спадкоємцем померлого [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину, у зв`язку з наявністю обтяжень (арештів) на майні померлого. Сторона відповідача не погоджується з даним позовом, посилаючись на те, що державний виконавець накладає арешт на майно боржника відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» не інакше як при наявності відкритого виконавчого провадження відносно боржника і саме в цьому полягає примусове виконання рішення. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін відноси щодо такого майна. При цьому, орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким вважають, що є неналежним відповідачем у даній справі, у зв`язку з чим прохають відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.94-96).? ? Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2025 року відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до Горішньоплавнівського відділу ДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, треті особи: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", Акціонерне товариство "Ідея Банк", про звільнення майна з-під арешту, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.74). Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Харук О.С. в судове засідання не з`явилися, від представника через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують повністю (а.с.97, 100-101). Представник відповідача Горішньоплавнівського відділу ДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві прохали розгляд справи провести у відсутність їх представника (а.с.94-96). Представник третьої особи - Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надіслали (а.с.75). Представник третьої особи - Акціонерного товариства "Ідея Банк", будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, надіславши до суду письмові пояснення щодо позову (а.с.79-88). \~ \~ \~ \~ Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Як передбачено ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Так, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Глобинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції 30.04.2024р. (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про шлюб від 28.08.2010р. серія [NUMBER] , 28 серпня 2010 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини « [PERSON] » (а.с.16). Згідно зі свідоцтвом про народження позивачка серія [NUMBER] від 27.07.1988р., [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.15).? ? Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка площею 1,11 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225683000:01:003:0422, та земельна ділянка площею 2,87 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225683000:01:002:0259, які належали померлому спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на землю № 048186 від 16.04.2003 року (а.с.58-63). Як вбачається з листа приватного нотаріуса Кременчуцького нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г. від 08.07.2025 №130/02-14, 28 жовтня 2024 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини була заведена спадкова справа №73/2024 до майна [PERSON] , який помер [INFO] . 05 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно і для оформлення спадкових прав на вказане майно. Перевіркою наданих [PERSON] документів приватним нотаріусом було встановлено наявність арештів на невизначене майно, все нерухоме майно, належне померлому [PERSON] та рекомендовано вирішити питання про зняття арештів у судовому порядку (а.с.18-22). Відповідно до відповіді Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 17.03.2025 №13297, наданої на запит представника позивачки, у відділі на примусовому виконанні перебували наступні виконавчі провадження: - ВП № 22642306 з примусового виконання ухвали Октябрського районного суду м.Полтави №2-11448 від 12.10.2010 про вжиття заходів забезпечення позову? ? АТ КБ «Приватбанк» шляхом накладення арешту на майно боржника [PERSON] . 18.112010р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 18.11.2010р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент винесення постанови, у зв`язку з повним виконанням ухвали суду. Надати ідентифікатор доступу до даного виконавчого провадження не являється за можливе, оскільки дане виконавче провадження перебуває в спецрозділі «ВП-спецрозділ»; - ВП № 29505087 з примусового виконання виконавчого листа №2-2671 віж 20.06.2011р. Октябрського районного суду м.Полтава про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судового збору в сумі 276,29 грн. 28.10.2011р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.28.09.2012р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент винесення постанови. Надати ідентифікатор доступу до даного виконавчого провадження не являється за можливе, оскільки дане виконавче провадження перебуває в спецрозділі «ВП-спецрозділ»; - ВП № 19061404 з примусового виконання судового наказу №2н-2448 від 05.03.2009р. Івано-Франківського міського суду про стягнення з [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] ) боргу в сумі 4007,42 грн. на користь ПАТ «Плюс Банк» на на користь ПАТ «Плюс Банк» боргу в сумі 4\~007,42 грн. 30.04.2010р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 24.09.2010р. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент винесення постанови. Надати ідентифікатор доступу до даного виконавчого провадження не являється за можливе, оскільки дане виконавче провадження перебуває в спецрозділі «ВП-спецрозділ»; - ВП № 25021623 з примусового виконання судового наказу №2н/2448 від 05.03.2009р. Івано-Франківського міського суду про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Плюс Банк» боргу в сумі 4\~007,42 грн. (повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання). 14.03.2011р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 22.06.2011р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Надати ідентифікатор доступу до даного виконавчого провадження не являється за можливе, оскільки дане виконавче провадження перебуває в спецрозділі «ВП-спецрозділ» (а.с.26-35, 39-40). Листом Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.08.2025 №49570, у задоволенні заяви представника позивачки про зняття арешту у ВП №22642306, №25021623, №25021623, №29505087 відмовлено у зв`язку з відсутністю підстав для зняття арешту (а.с.42-50). На адвокатський запит представника позивачки [PERSON] АТ КБ «Приватбанк» листом від 04.04.2025 №20.1.0.0.0/7-250402/42651 відмовив у наданні інформації щодо [PERSON] на підставі ст.62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.51-52). На адвокатський запит представника позивачки [PERSON] АТ «Ідея Банк» листом від 09.04.2025 №3в-К-2025/1666 відмовив у наданні інформації щодо [PERSON] на підставі ст.62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (а.с.55). Відповідно до Договору факторингу №30/10-1 від 30.10.2015, укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» та ПАТ «Ідея Банк» та Витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №30/10-1 від 30.10.2015, ПАТ «Ідея Банк» передало, а ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» прийняло право вимоги до [PERSON] у загальній сумі 7\~224,98 грн. за договором 0188/БП1/95/0027175 (а.с.82-83, 86). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19). Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19). Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21 (провадження № 61-945св22) зазначено, що: «У справі, що переглядається, [PERSON] пред`явив позовні вимоги до Центрального ВДВС у м. Черкаси, який не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно. При цьому ні боржник, ні стягувач, в інтересах якого був накладений арешт на квартиру, як відповідачі не залучені. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача позивач не заявляв». У даній справі предметом позову є вимога спадкоємця [PERSON] про звільнення з-під арешту нерухомого майна, а саме земельних ділянок, які є спадковим майном після померлого [INFO] [PERSON] . Разом з тим, [PERSON] пред`явила позовні вимоги до Горішньоплавнівського відділу ДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який не є ні боржником, ні особою, в інтересах якої накладено арешт на спірне нерухоме майно. Поміж тим, законодавець чітко встановлює, що відповідачем у даній категорії цивільних справ є саме стягувач чи боржник, оскільки в такому випадку суд може пересвідчитися чи не призведе ухвалення позитивного рішення про скасування арешту майна до порушення прав цих осіб, оскільки скасування арешту може призвести до відчуження цього майна, за рахунок якого в подальшому стягувач міг би реалізувати своє право на стягнення відповідної заборгованості. При цьому, враховуючи, що боржник помер, стягувачі, в інтересах яких був накладений арешт на нерухоме майно, позивачем як відповідачі залучені не були. Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача сторона позивачки не заявляла. Суд зауважує, що з урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами статті 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Таким чином, оскільки предметом спору у даній справі є вимоги позивачки, яка є спадкоємцем боржника, про звільнення майна з-під арешту, то відповідачами у справі мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, тобто особи щодо яких задоволення позову безпосередньо впливає на їх права та законні інтереси стосовно арештованого майна. Звернення з позовом до неналежного відповідача перешкоджає зробити суду висновки по суті спору, оскільки висновки щодо обґрунтованості позовних вимог, обраного способу захисту цивільних прав та інтересів, можуть бути зроблені судом лише за належного суб`єктного складу учасників справи. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 29 червня 2023 року по справі №208/9810/21 та від 24 січня 2024 року по справі №362/1294/23. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові. Частиною 2 статті 141 ЦК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed