Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач за представництва адвоката Зінченко Ганни Вікторівни в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 10 жовтня 2014 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , однак сімейне життя між подружжям не склалось, через різні погляди на життя та обов`язки, різні характери та відсутність розуміння один одного, через, що в сім`ї часто виникають непорозуміння, сварки та конфлікти. Позивач разом з сином з моменту військової агресії рф на території України перебувають за кордоном. Також зазначила, що протягом останнього року сторони стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо один від одного, у зв`язку з чим шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 жовтня 2025 року зазначена справа розподілена та передана судді Колесніченко О.В. 30 жовтня 2025 року. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 10 листопада 2025 року, після усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 31 жовтня 2025 року, позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. 27 листопада 2025 року на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність її представника, також вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягають на їх задоволенні. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з`явився. 27 листопада 2025 року на електронну пошту суду від відповідача надійшла заява, в якій він позов визнав, а також просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 10 жовтня 2014 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1630, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 13). Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, подружжя проживає окремо та не ведуть спільного господарства. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу, суд зважає на особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, при цьому, бере до уваги наявність у подружжя малолітнього сина, враховує також його інтереси та зазначає про те, що задля охорони його інтересів є кращим проживання в повній родині, проте зауважує, що зазначені вище та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, категоричне заперечення як позивача так і відповідача проти збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу та, відтак, можливість прийняти визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved