Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного 05.05.2006 з [PERSON] . Обґрунтовуючи позов позивач зазначає, що через відсутність взаєморозуміння, поступово стосунки погіршувались, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Ураховуючи наведене, позивач просить шлюб розірвати не вживаючи заходів для примирення, після розірвання шлюбу прізвище не змінювати, судові витрати залишає за собою. 29.10.2025 суд відкрив провадження у справі, на підставі пункту 4 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, у заяві від 24.10.2025 клопотала про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився (рекомендоване повідомлення № R067031054904 з відміткою про вручення 07.11.2025), правом подати відзив на позов не скористався. Враховуючи положення статті 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося (частина друга статті 247 ЦПК). Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. За матеріалами справи сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.05.2006 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 05.05.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис №171). Сторони у справі є батьками двох синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які станом на день розгляду справи є повнолітніми (свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.11.2006 та серії [NUMBER] від 30.11.2007 відповідно). Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. В силу статей 24, 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя вправі припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а також, якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина третя статті 109 СК України, стаття 112 СК України). У пункті 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№ 11\~від 21.12.2007 надане роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд не може примусити позивача зберегти сім`ю, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на позицію позивача щодо неможливості зберегти сім`ю, відсутність мотивованих заперечень від відповідача, суд вважає необхідним шлюб розірвати не вживаючи заходів примирення. Згідно зі статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати. Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем відповідно до заявленого нею клопотання.

Outcome: approved