Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

01.09.2025 від представника ТОВ "ФК "ЕЙС" через систему "Електронний суд" надійшла до суду позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 704239858 від 21.02.2022 у розмірі 16\~205 грн 13 коп., судові витрати у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.02.2022 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір № 704239858 на суму 5 200 грн 00 коп. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт первісного кредитора www.moneyveo.ua, та ознайомився з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику. За умовами\~кредитного договору\~ТОВ "Манівео\~швидка фінансова\~допомога"\~перерахувало [PERSON] 5 200 грн 00 коп. на банківську картку № [NUMBER] . Водночас, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, тому виникла заборгованість за кредитним договором № 704239858 у розмірі 16 205 грн\~13 коп., яка складається з наступного: 5 089 грн 61 коп. - заборгованість по тілу кредиту; 11 115 грн 52 коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01, та в подальшому до нього укладені додаткові угоди, за умовами якого ТОВ "Таліон Плюс" отримано право грошової вимоги до відповідача. 30.10.2023 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу №\~30/1023-01, за умовами якого ТОВ "Онлайн Фінанс" отримано право грошової вимоги до відповідача. 08.07.2025 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивач уклали договір факторингу №\~08/07/25-Е згідно умов якого, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 704239858 від 21.02.2022. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.09.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 14.10.2025, а також витребувано від АТ\~"Ощадбанк" інформацію щодо банківської картки [PERSON] , щодо зарахування останньому грошових коштів, а також належність йому номеру мобільного телефону. 07.10.2025 до суду надійшла витребувана інформація. 14.10.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 26.11.2025. 26.11.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача [PERSON] у позовній заяві просив проводити судовий розгляд за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач [PERSON] будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав, про причини неявки не повідомив. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого представник позивача не заперечував і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними паспорта споживчого кредиту продукту "Смарт" до Договору № 7704239858 від 21.02.2022, договору кредитної лінії № 704239858 від 21.02.2022, правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", заявки на отримання грошових коштів від 21.02.2022, порядку дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торгівельною маркою "MONEYVEO", довідки щодо дій позичальника інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога", платіжного доручення від 21.02.2022, довідки № 704239858/23052025/Э від 23.05.2025 щодо зарахування коштів за договором, інформацією наданою АТ "Ощадбанк" на виконання ухвали суду від 17.09.2025 в частині витребування доказів, випискою про рух коштів по рахунку [PERSON] , меморіального ордеру № 8002800521 від 23.02.2022, підтверджується, що 21.02.2022 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії №\~903822172, за умовами якого останній отримав 5\~200\~грн 00 коп., на строк 30 днів до 23.03.2022, орієнтовна реальна процентна ставка - 38060,6% річних. Договір та його складові містять електронний підпис [PERSON] в якості позичальника. Орієнтована загальна вартість кредиту - 8 476 грн 00 коп., з яких 5\~200\~грн 00 коп. - сума кредиту, 3\~276\~грн 00 коп. - відсотки (а. с. 12-35, 100-104). Право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" до [PERSON] щодо повернення заборгованості за договором кредитної лінії 704239858 від 21.02.2022 підтверджується: договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", додатковими угодами до нього № 19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023, реєстром прав вимоги № 187 від 26.07.2022 та актом звірки; договором факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023, укладеного між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", реєстром прав вимоги № 2 від 20.12.2023, платіжною інструкцією в національній валюті № 5279 від 22.12.2023; договору факторингу № 08/07/25-Е від 08.07.2025, укладеного між ТОВ\~"Фінансова компанія "ЕЙС" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", реєстром боржників від 08.07.2025, актом прийому-передачі реєстру боржників від 08.07.2025, платіжним інструкціями в національній валюті № 297 від 17.07.2025, № 316 від 12.08.2025, № 319 від 13.08.2025 (а. с. 40-63). Згідно розрахунків заборгованості за кредитним договором № 704239858 від 21.02.2022, виписки з особового рахунку за кредитним договором № 704239858, відповідач [PERSON] має заборгованість у розмірі 16 205 грн 13 коп., яка складається з наступного: 5 089 грн 61 коп. - заборгованість за сумою кредиту; 11 115 грн 52 коп. - заборгованість по процентам (а. с. 64-69). Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем проведено сплачено 1 325 грн 00 коп. в рахунок погашення заборгованості за договором кредитної лінії № 704239858 від 21.02.2022. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням 21.02.2022 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] договору кредитної лінії № 704239858, право вимоги за яким перейшло до позивача, та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4)\~відшкодування збитків та моральної шкоди. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц). За умовами договору кредитної лінії № 704239858 від 21.02.2022, сторони встановили строк кредитування на 30 днів, тобто до 23.03.2022. На час закінчення строку кредитування (23.03.2022) розмір заборгованості за договором кредитної лінії № 704239858 склав 8 476 грн 00 коп., із яких: 5 200 грн 00 коп. - сума основного боргу, 3 276 грн 00 коп. - нараховані відсотки (а. с. 18). Таким чином, лише наведений розмір заборгованості може бути стягнутий з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС", оскільки після спливу строку кредитування, відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, товариство не мало правових підстав нараховувати відсотки за договором про споживчий кредит. Крім того, судом враховано, що відповідач сплатив 1 325 грн 00 коп. на погашення заборгованості за договором кредитної лінії № 704239858 від 21.02.2022. За таких обставин, позовна заява ТОВ "ФК "ЕЙС" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором кредитної лінії №\~704239858 від 21.02.2025 в розмірі 7 151\~грн 00 коп., з яких: 5 089 грн 61\~коп. заборгованість по тілу кредиту, 2 061 грн 39 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. У задоволенні решти позову належить відмовити. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, додаткової угоди №\~25770688827 від 09.07.2025 до договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, акту прийому - передачі наданих послуг на суму 7 000 грн 00 коп. (а. с. 76-79). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це вказав Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 13\~березня 2025 року по справі №275/150/22. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial