Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 1. 07 жовтня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява [PERSON] , представником якої є адвокат Стецькова-Бондар Л.Ф., за змістом якої позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) з 01 червня 1980 року по 16 лютого 1995 року працювала та була членом колгоспу «Червона Зірка» (реорганізовано в Спілку селянських господарств «Червона Зірка») с. Сахни Летичівського (Хмельницького) району Хмельницької області. Під час розпаювання земель колективного сільськогосподарського підприємства «Червона Зірка» с. Сахни позивач [PERSON] була включена до списку його членів та отримала право на земельну частку (пай). З метою отримання інформації про наявність сертифікату на право на земельну частку (пай), виписаного на її ім`я, позивач [PERSON] звернулася до Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області і листом від 21 травня 2025 року їй повідомлено, що [PERSON] рахувалась у списку громадян-членів селянської спілки «Червона Зірка» с. Сахни, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №2, виданого 04 вересня 1995 року. Згідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Летичівською райдержадміністрацією Хмельницької області по Сахнівській сільській раді, на ім`я [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не зареєстрований. Розмір земельної частки (паю) згідно сертифікату - 3,69 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до Книг реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів, станом на 01 січня 2013 року, державні акти на право приватної власності на землю [PERSON] на земельну ділянку не виготовлялись. Оскільки сертифікат на земельну частку (пай) на прізвище позивача [PERSON] не був виписаний, вона звернулась до Хмельницької районної військової адміністрації (правонаступник Летичівської районної державної адміністрації), проте їй повідомлено, що на даний час із зміною законодавства вказаний державний орган не уповноважений на видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай). Позивач [PERSON] зазначає, що сертифікат на земельну частку (пай) на її прізвище відсутній, не був виписаний та не видавався, тому вона не може скористатись своїм правом на земельну частку (пай), виділити її в натурі (на місцевості) та зареєструвати своє право власності на неї, у зв`язку з чим змушена звертатись до суду за захистом своїх прав щодо володіння та розпорядження земельною часткою (паєм) і просить визнати право на земельну частку (пай). ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ 2. 07 жовтня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява. 3. 09 жовтня 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, призначено розгляд у порядку загального позовного провадження. 4. Судові засідання призначались на: 03 та 17 листопада 2025 року, 01 грудня 2025 року. 5. 04 листопада 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача - Хмельницької районної державної адміністрації. 6. 17 листопада 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 7. 01 грудня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Стецькової-Бондар Л.Ф. про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. 8. 17 і 27 листопада 2025 року до суду надійшли заяви представника відповідача - Хмельницької районної державної адміністрації Юзьвак І.В. про розгляд справи у їх відсутність. За змістом відзиву у зв`язку зі змінами в законодавстві з 01 січня 2019 року виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється сільськими, селищними, міськими радами. 9. 10 та 17 листопада 2025 року до суду надійшли заяви представника відповідача - Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Буравець Т.В. про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають і не заперечують щодо їх задоволення. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 10. Як зазначено у ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. 11. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1). Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч. 2). У ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 12. Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗК України 1990 року земельні відносини в Україні регулюються цим Кодексом та іншими актами законодавства України і Республіки Крим, що видаються відповідно до нього. Відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗК України 1990 року землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність і надаватися у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим. В силу ст. 5 ЗК України 1990 року суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств (ч. 2). Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу (ч. 9). Законодавець у ст. 22 ЗК України 1990 року визначив, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право (ч. 1). Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється (ч. 2). Як зазначено у ст. 23 ЗК України 1990 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ч. 1). Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян (ч. 2). Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України (ч. 3). 13. У Законі України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» передбачено, що колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування (ч. 1 ст. 1). Членство в підприємстві грунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів (ч. 1 ст. 5). Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства (ч. 2 ст. 9). 14. Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) (п. 1). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (п. 2). Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією (п. 5). 15. З огляду на зазначене, особа набуває право на земельний пай за наявності, зокрема, таких умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. 16. У ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вказано, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай) (абз. 1-4). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку (абз. 6). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства (за наявності) чи нотаріально засвідчена виписка з неї (за наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. 17. Як зазначено у п. 16 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2001 року громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. 18. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004 року роз`яснено, що згідно зі статтею 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості) (п. 23). Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України) (абз. 1 п. 24). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі, й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку (абз. 2 п. 24). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність (абз. 3 п. 24). V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 19. [INFO] у с. Лозни Летичівського району Хмельницької області народилася [PERSON] , що підтверджується копією паспорта. 28 листопада 2020 року [PERSON] і [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Лозни Летичівського району Хмельницької області, зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. 30 грудня 1989 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , заповнена трудова книжка колгоспника [NUMBER] , із якої вбачається, що 01 червня 1980 року по 16 лютого 1995 року вона працювала в КСП «Червона Зірка» с. Сахни. 20. 21 травня 2025 року сектор №2 відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомив, що [PERSON] рахувалась у списку громадян-членів Селянської спілки «Червона Зірка» с. Сахни, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №2, виданого 04 вересня 1995 року. Згідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Летичівською райдержадміністрацією Хмельницької області по Сахнівській сільській раді на ім`я [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) не зареєстрований. Вартість паю на території Сахнівської сільської ради станом на 28 грудня 1996 року становить 6667 грн. Розмір земельної частки (паю) згідно сертифікату - 3,69 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до Книг реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів, станом на 01 січня 2013 року, державні акти на право приватної власності на землю [PERSON] на земельну ділянку товарного сільськогосподарського виробництва не виготовлялись. 21. 13 серпня 2025 року Хмельницька районна державна адміністрація щодо видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) із земель селянської спілки «Червона Зірка» с. Сахни Хмельницького району Хмельницької області на ім`я [PERSON] повідомила про те, що в силу наданих законодавством повноважень не видає сертифікати на право на земельну частку (пай). 22. 05 вересня 2025 року відділ трудовий архів Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області видав архівну довідку «Про трудовий стаж [PERSON] ( [PERSON] )» за змістом якої [PERSON] дійсно працювала в сільськогосподарському підприємстві с. Сахни колгосп «Червона Зірка» (пізніше - КСП «Червона Зірка») Летичівського району Хмельницької області. У довідці наведені посади, вказано відомості про нараховані трудо-дні / відпрацьовані людино-дні, встановлений мінімум і отриману заробітну плату у період з 1980 по 1994 роки. VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 23. Із досліджених доказів випливає, що позивач [PERSON] працювала в сільськогосподарському підприємстві с. Сахни колгосп «Червона Зірка» (пізніше - КСП «Червона Зірка») у період з 01 червня 1980 року по 16 лютого 1995 року і є у списку громадян-членів Селянської спілки «Червона Зірка» с. Сахни, що є додатком до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №2, виданого 04 вересня 1995 року, тому має право на пайовий фонд майна КСП «Червона Зірка», як член даного підприємства, проте на її ім`я сертифікат на право на земельну частку (пай) не зареєстрований, державний акт на право власності на землю не видавався. Хмельницька районна державна адміністрація на звернення позивача [PERSON] вірно зазначила, що в зв`язку зі змінами у законодавстві сертифікат видати не можуть. Летичівська селищна рада не надала відомостей чи зверталась [PERSON] із заявою щодо виділення їй земельної частки (паю), водночас, позовні вимоги визнала. За цих обставин [PERSON] обґрунтовано звернулась до суду за захистом своїх прав, адже у неї дійсно є право на земельну частку (пай), проте реалізувати вказане право в іншому порядку, ніж судовий, вона наразі не може. VІI. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ 24. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивач належними і допустимими доказами довела правомірність своїх вимог, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. 25. У абз. 10 п. 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Outcome: approved