Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 27.03.2019 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №27.03.2019-010000086 (далі кредитний договір), відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 2500 грн, строком на 14 календарних днів та з обов`язком повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 28%, що становить 700 грн. Відповідач обов`язку по поверненню кредиту та процентів не виконує, у зв`язку з чим станом на 29.09.2025 року заборгованість за кредитним договором становить 4450 грн, з яких: 2500 грн заборгованість за тілом кредиту, 700 грн заборгованість за відсотками, 1250 грн штрафу нарахованого відповідно до п.5.4 кредитного договору. 26.12.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та позивачем укладено договір факторингу №261223-10, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» відступило позивачу права вимоги до боржників зазначених у Реєстрі боржників, зокрема і до [PERSON] за кредитним договором №27.03.2019-010000086 від 27.03.2019. Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 4450 грн заборгованості за кредитним договором та судовий збір у розмірі 3028 грн. Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, подав клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності його представника. Судове засідання 30.10.2025 було відкладене за клопотанням відповідача у зв`язку із його бажанням скористатися послугами адвоката. В судове засіданні 26.11.2025 відповідач, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ст.128 ЦПК України, не з`явився, до суду повернулося поштове відправлення з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. П.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч.1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд розглядає позов і визначає розмір заборгованості виходячи з умов договору та вимог закону (постанова Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 156/268/21). В судовому засіданні встановлено, що\~27.03.2019 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №27.03.2019-010000086, шляхом підписання відповідачем заявки одноразовим ідентифікатором F4982. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] надано кредит у розмірі 2500 грн, строком на 14 календарних днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28%, що становить 700 грн., у випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником грошових зобов`язань за Договором Кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом. Відповідач підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 27.03.2019-010000086 від 27.03.2019 , з якими попередньо уважно ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті. Вказані обставини підтверджуються змістом: пропозиції укладення кредитного договору, заявки на отримання кредиту, підтвердження укладення кредитного договору №27.03.2019-010000086 від 27.03.2019, які підписані [PERSON] одноразовим ідентифікатором F4982. Згідно заяви про пере кредитування, позичальник просить зарахувати вимогу позичальника про видачу суми кредиту у розмірі 2 500 грн. за кредитним договором 27.03.2019-010000086 в рахунок вимоги кредитора про повернення суми кредиту у розмірі 2 500 грн. за кредитним договором 16.03.2019-100000015 від 16.03.2019. Кредитор погоджується на вказане зарахування рівних зустрічних однорідних вимог шляхом припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Зобов`язання кредитора з видачі кредиту за кредитним договором 27.03.2019-010000086 та зобов`язання позичальника з повернення суми кредиту за кредитним договором 16.03.2019-100000015 від 16.03.2019 вважаються виконаними в момент припинення попередніх зобов`язань позичальника в обліку кредитора. Дана заява є частиною кредитного договору 27.03.2019-010000086. Позивач виконав обов`язок та надав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується карткою субконто, однак відповідач своїх обов`язків по погашенню кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконав, тому у нього утворилася заборгованість у розмірі 4450 грн, з яких: 2500 грн - заборгованість за тілом кредиту; 700 грн - заборгованість за відсотками, 1250 грн штраф за невиконання зобов`язання, що підтверджується випискою по рахунку (карткою субконто) та довідкою про заборгованість. 26.12.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та позивачем укладено договір факторингу №261223-10, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» відступило позивачу права вимоги до боржників зазначених у Реєстрі боржників, зокрема і до [PERSON] за кредитним договором №27.03.2019-010000086 від 27.03.2019. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що відповідач не надав суду жодних доказів того, що це не він підписував кредитний договір від 27.03.2019 та заявку про перекредитування, враховуючи, що штраф відповідно до п.5.4. Оферти нарахований за 2019 рік, тому на нього не поширюються вимоги п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 4450 грн заборгованості за кредитним договором від 27.03.2019 № 27.03.2019-010000086 Оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів того, що він виконав свої обов`язки щодо повернення тіла кредиту та сплати відсотків за надання кредиту, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на корись позивача 3200 грн заборгованості за кредитним договором №27.03.2019-010000086 від 27.03.2019, з яких: 2500 грн тіло кредиту, 700 грн заборгованість за відсотками.

Outcome: approved