Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить\~стягнути заборгованість\~за укладеним\~кредитним договором\~№ 2001445498301\~від 06.11.2019,\~що виникла\~станом на\~09.04.2025,\~в сумі\~38\~346,83\~грн.,\~посилаючись на\~неналежне виконання\~відповідачем взятих\~на себе\~зобов`язань\~за договором. В обґрунтування вимог зазначено про видачу на підставі укладеного кредитного договору відповідачу кредитної картки з лімітом в сумі 3\~000,00 грн., який пізніше було збільшено до 24\~000,00 грн. Позивач умови договору виконав, надавши кредит відповідачу, однак останній умови договору виконував неналежним чином, що призвело до виникнення кредитної заборгованості, а саме: 23\~999,16 грн. заборгованість за кредитом, 14\~347,67 грн. заборгованість за процентами. Тому з метою захисту прав кредитора, позивач просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 28 серпня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 01 грудня 2025 року розгляд справи ухвалено проводити у заочному порядку. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України. Згідно прохальної частини тексту позовної заяви, представник позивача Супрун Є.В. просить проводити розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] не повідомив причини неявки, відзиву на позов не подав. Поштові відправлення, направлені на зареєстровану адресу місця проживання відповідача із повідомленням про виклик до суду, повернуті до суду не врученими. Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено судом та не оспорюється учасниками процесу, відповідно до укладеного 06 листопада 2019 року між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] договору № 2001445498301 шляхом підписання заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 3\~000,00 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 47,88% та умовами погашення кредитної заборгованості, що підтверджується підписом [PERSON] у поданих до суду письмових доказах,у тому числі заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування. 06 листопада 2019 року [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, яким погоджено умови кредитування, орієнтовна реальна відсоткова ставка за кредитом, порядок повернення кредиту, тощо. У період з 10.07.2020 до 15.07.2022 відповідачу було збільшено кредитний ліміт, останній раз до суми 24\~000,00 грн. Доказів на спростування цього відповідачем суду не надано. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У постановах\~Верховного Суду\~від 16\~вересня 2020\~року у\~справі №\~200/5647/18\~(провадження\~№ 61-9618св19),\~від 28\~жовтня 2020\~року у\~справі №\~760/7792/14-ц\~(провадження\~№ 61-16754св19),\~від 17\~грудня 2020\~року у\~справі №\~278/2177/15-ц\~(провадження\~№ 61-22158св19)\~вказано,\~що доказами,\~які підтверджують\~наявність заборгованості\~та її\~розмір є\~первинні документи,\~оформлені відповідно\~до статті\~9\~Закону України\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність».\~Згідно з\~указаними положенням\~Закону підставою\~для бухгалтерського\~обліку господарських\~операцій є\~первинні документи.\~Для контролю\~та впорядкування\~оброблення даних\~на підставі\~первинних документів\~можуть складатися\~зведені облікові\~документи.\~Первинні та\~зведені облікові\~документи можуть\~бути складені\~у паперовій\~або в\~електронній формі.\~Разом із\~тим відповідно\~до пункту\~5.6\~Положення про\~організацію операційної\~діяльності в\~банках України,\~затвердженого постановою\~Правління Національного\~банку України\~від 18\~червня 2003\~року №\~254,\~виписки з\~особових рахунків\~клієнтів є\~підтвердженням виконаних\~за день\~операцій і\~призначаються для\~видачі або\~відсилання клієнту.\~Аналогічна за\~змістом норма\~закріплена у\~пункті 62\~Положення про\~організацію бухгалтерського\~обліку,\~бухгалтерського контролю\~під час\~здійснення операційної\~діяльності в\~банках України,\~затвердженого постановою\~Правління Національного\~банку України\~від 04\~липня 2018\~року №\~75.\~Аналіз зазначених\~норм дає\~підстави для\~висновку,\~що виписки\~за картковими\~рахунками (за\~кредитним договором)\~можуть бути\~належними доказами\~щодо заборгованості\~за кредитним\~договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за укладеним договором № 2012898342005 від 08.08.2019, відповідач [PERSON] станом на 09.04.2025 має заборгованість у сумі 38\~346,83 грн., з яких: -23\~999,16 грн. заборгованість за кредитом, -14\~347,67 грн. заборгованість за процентами. Розміри кредитної\~заборгованості та\~її складові\~відповідач не\~спростував,\~контррозрахунку боргу\~не надав,\~тому наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором у сукупності з випискою з рахунку позичальника та іншими доказами є належним і допустимим доказом, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанові від 22 квітня 2024 року у справі № 559/1622/19 (провадження № 61-12049св23). Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 січня 2025 року у справі № 753/16762/15-ц (провадження № 61-7242 св 24) вказавши, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків також дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України). Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2\~422,40 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 5), яку суд вважає можливим задовольнити.

Outcome: approved