Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Херсонський державний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за навчання загальною сумою 17 626,50 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 08.08.2019 року, на підставі наказу від 05.08.2019 року № 307-с, між Херсонським державним університетом та [PERSON] було укладено договір № 625399 про навчання, де позивач є виконавцем, а відповідач є замовником освітньої послуги від 01.09.2019 року, за умовами якого позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача надати [PERSON] освітню послугу на рівні державних стандартів вищоїї освіти на денній формі, за освітньо-кваліфікаційним рівнем Бакалавр, за напрямом підготовки Філологія (Прикладна лінгвістика) (розділ 1 Договору), надати студенту освітню послугу на рівні державних стандартві освіти ( п.п 2.1.1. Договору), видати студенту документ про освіту державного зразка при умові успішного виконання студентом навчального плану (п.п.3.2.3). Датою початку договору є дата зарахування особи на навчання, тобто 01.09.2019 року. В свою чергу, відповідач вносить оплату за навчання щомісяця відповідно до Розділу 5 Договору. Херсонським державним університетом обовязки щодо надання відповідачу освітньої послуги виконувалися у повному обсязі. Проте, оплата за навчання у термін з квітня 2022 року по червень 2023 року відповідачем не здійснювалася. У зв`язку з чим утворився борг, який складає 17 626,50 грн. Наказом від 30.06.2023 року №286-с/ здобувача було відраховано за порушення умов угоди з ХДУ. З метою досудового врегулювання спірних правовідносин щодо своєчасної сплати боргу за отриману навчальну послугу відповідачу листом з повідомленням було направлено досудове попередження з пропозицією добровільно сплатити суму боргу, яке залишено без задоволення. Таким чином, відповідач не виконав умови договору, що свідчить про порушення своїх зобовязань перед позивачем. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг за навчання загальною сумою 17 626,50 грн, та сплачений судовий збір. 27.06.2025\~року від\~відповідача до\~суду надійшов\~відзив на\~позовну заяву,\~сформований в\~системі Електронний\~суд,\~в якому\~зазначила,\~що позовні\~вимоги не\~визнає в\~повному обсязі,\~просить залишити\~позов без\~розгляду,\~оскільки вважає,\~що вона\~не є\~стороною договору,\~не укладала\~ жодного\~договору з\~позивачем та\~не підписувала\~документів,\~які б\~могли створювати\~для неї\~фінансові зобовязання.\~Також,\~відповідачка стверджує,\~що не\~отримувала жодного\~попередження від\~позивача,\~оскільки до\~липня 2023\~року вона\~перебувала за\~міцем \~реєстрації на\~тимчасово окупованій\~території,\~де досі\~перебувають її\~батьки.\~Також,\~відповідачкою10.07.2023\~року було\~отримано диплом\~державного зразка,\~що,\~на думуку\~відповідачки,\~свідчить про\~успішне завершення\~повного курсу\~навчання.\~У дипломі,\~який міститься\~у застосунку\~«Дія» чітко\~вказано,\~що відповідачка\~має статус\~ закінчила\~навчання,\~тобто навчання\~було завершено\~належним чином,\~без переривання\~чи відрахування. Ухвалою суду від 01.08.2025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справу у її відсутність, позиція щодо позову викладена у відзиві на позов. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За приписами ст.ст.12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно достатті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно договору № 625399 про навчання, на підставі наказу від 05.08.2019 року № 307-с, 08.08.2019 року між Херсонським державним університетом та [PERSON] було укладено договір № 625399 про навчання [PERSON] , де позивач є виконавцем, а [PERSON] є замовником освітньої послуги від 01.09.2019 року, за умовами якого позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника [PERSON] , надати [PERSON] освітню послугу на рівні державних стандартів вищої освіти на денній формі, за освітньо-кваліфікаційним рівнем Бакалавр, за напрямом підготовки Філологія (Прикладна лінгвістика) (розділ 1 Договору), надати студенту освітню послугу на рівні державних стандартів освіти ( п.п 2.1.1. Договору), видати студенту документ про освіту державного зразка при умові успішного виконання студентом навчального плану (п.п.3.2.3). Датою початку договору є дата зарахування [PERSON] на навчання, тобто 01.09.2019 року. Відповідно до Розділу 5 п. 5.2 договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 68 640,00 грн, у тому числі по 17 160,00 грн за кожен навчальний рік. Замовник вносить оплату за навчання щомісяця до 20 числа місяця, що передує звітньому з розрахунку 10 місяців від вартості одного навчального року 1716,00 грн ( п.п. 1 п. 5.3 Договору). У подальшому між ХДУ, як виконавцем, та [PERSON] , як замовником, укладалися додаткові угоди: №2020-1/625399 від 04.12.2020 року та №2021-1/625399 від 25.11.2021 року, де сторонами була визначена вартість освітньої послуги на строк навчання. Херсонським державним університетом обовязки щодо надання відповідачу освітньої послуги виконувалися у повному обсязі. Відповідно до пункту 7.1 договору «Дія договору припиняється у разі відрахування студента з навчального закладу згідно із законодавством». Позивач, як на підставу обгрунтування позовних вимог, посилається на те, що відповідачкою [PERSON] оплата за навчання у термін з квітня 2022 року по червень 2023 року не здійснювалася, у зв`язку з чим утворився борг, який складає 17 626,50 грн, та Наказом від 30.06.2023 року №286-с/ здобувача освіти [PERSON] було відраховано за порушення умов угоди з ХДУ. При цьому, стороною позивача до позовної заяви не було надано належного та допустимого доказу про відрахування [PERSON] саме за вказане порушення умов угоди. Проте, згідно наданої відповідачкою копією диплома бакалавра, яка міститься у застосунку Дія, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , отримала диплом ступеню вищої освіти Бакалавр серії [NUMBER] , виданий Херсонським державним університетом, дата видачі 10.07.2023 року, дата закінчення навчання 30.06.2023 року, за спеціальністю Філологія (Прикладна лінгвістика) Відповідно до ч.1ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст.48\~ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі№ 705/3876/18. На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок. Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами статті 51\~ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21). Вирішуючи спір, суд залежно від характеру правовідносин зобов`язаний визначити суб`єктний склад спору і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та, встановивши факт пред`явлення позову до неналежного відповідача, відсутність клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем, незалучення до участі у справі співвідповідача, суд відмовляє в задоволенні позову саме із зазначених підстав (аналогічний висновок викладено в пункті 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19). Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. Відповідно до ч.1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язання має правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є\~\~договори та інші правочини. Учасниками правовідносин у сфері надання послуг навчання є виконавець (який здійснює надання студенту освітньої послуги) та здобувач освіти - студент. Позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] борг за період з ківтня 2022 року по червень 2023 року. Як вбачається із наданих позивачем договору № 625399 про навчання від 08.08.2019 року, та додаткових угод №2020-1/625399 від 04.12.2020 року та №2021-1/625399 від 25.11.2021 року, сторонами зобовязання є ХДУ та [PERSON] , що є замовником освітньої послуги задля [PERSON] . Відповідач [PERSON] не є замовником освітньої послуги, а є студентом, якому позивач зобовязався надавати вказані послуги, а отже не є суб`єктом спірних правовідносин, внаслідок чого є неналежним відповідачем у даній справі. Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов. Обов`язок та право визначати відповідачів, до яких пред`являється позов, покладається на позивача. Жодних клопотань з цього приводу позивач не заявив. Позов, для того, щоб бути задоволеним, має бути пред`явлений до належного відповідачів. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано доказів порушення саме відповідачем його невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки позов пред`явлений до неналежного відповідача, а нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснення заміни відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволені заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed