Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

[PERSON] звернувся\~до суду\~з вищевказаною\~позовною заявою,\~яку обґрунтовує\~тим,\~що «він\~є власником\~транспортного засобу\~ автомобіля\~«Toyota\~Highlander»,\~2011\~року випуску,\~сірого кольору,\~номер кузова\~ [NUMBER] ,\~д.н.з.\~ [NUMBER] .\~29.10.2021\~близько 14\~год 55\~хв на а/д\~М-30336\~км с.\~Дяківці,\~Вінницької області\~з вини\~ [PERSON] ,\~який керував\~транспортним засобом\~«Mitsubishi\~Pajero»\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~сталася дорожньо-транспортна\~пригода,\~в результаті якої належний\~йому транспортний\~засіб марки\~«Toyota\~Highlander»\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~зазнав ушкоджень.\~Після ДТП\~відносно відповідача\~працівниками патрульної\~поліції було\~складено протокол\~про адміністративне\~правопорушення серії\~ДПР18\~№403432\~від 29.10.2021,\~згідно з\~яким останній\~не виконав\~вимоги п.\~10.1,\~10.3,\~2.3б\~Правил дорожнього\~руху,\~у зв?язку\~із чим\~в діях\~останнього вбачається\~склад адміністративного\~правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП.\~Постановою Вінницького\~районного суду\~Вінницької області\~від 08.02.2022,\~залишеною без\~змін постановою\~Вінницького апеляційного\~суду від\~17.03.2022\~(справа\~№128/3083/21)\~провадження у\~справі про\~адміністративне правопорушення\~відносно відповідача\~за вчинення\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.\~124\~КУпАП,\~закрито у\~зв`язку із\~закінченням строку\~накладення адміністративного\~стягнення.\~При цьому,\~судами встановлено,\~що 29.10.2021\~року близько\~14\~год 55\~хв на\~а/д\~М-30336\~км у\~с.\~Дяківці водій\~ [PERSON] \~керував транспортним\~засобом «Mitsubishi\~Pajero»\~та перед\~перестроюванням та\~зміною напрямку\~руху не\~переконався,\~що це\~буде безпечно,\~та не\~надав дорогу\~автомобілю «Toyota\~Highlander»,\~що рухався\~в попутному\~напрямку,\~під керування\~водія [PERSON] ,\~чим допустив\~зіткнення,\~внаслідок чого\~автомобілі отримали механічні\~пошкодження.\~Своїми діями\~ [PERSON] \~вчинив адміністративне\~правопорушення,\~передбачене ст.\~124\~КУпАП України.\~Оскільки закінчились\~строки,\~передбачені ст.\~38\~КпАП України,\~суд не\~вправі розпочинати\~чи продовжувати\~судовий розгляд\~в справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~як то\~досліджувати докази\~чи встановлювати\~винуватість правопорушника,\~якщо сам\~правопорушник цього\~не вимагає,\~заперечуючи свою\~провину.\~Окрім вищевказаного,\~на місці\~ДТП відносно\~відповідача було\~складено протокол\~про адміністративне\~правопорушення серії\~ДПР18\~№403431\~від 29.10.2021,\~згідно з\~яким під\~час скоєння\~ДТП відповідач\~був у\~стані алкогольного\~сп`яніння.\~Однак згідно\~з постановою\~Вінницького районного\~суду Вінницької\~області від\~08.02.2022\~(справа\~№ 128/3082/21)\~відносно відповідача\~закрито провадження\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення за\~ч.\~1\~ст.\~130\~КУпАП у\~зв?язку із\~відсутністю складу\~адміністративного правопорушення.\~Справи про\~притягнення відповідача\~до адміністративної\~відповідальності за\~ст.\~124\~КУпАП та\~за ч.\~1\~ст.\~130\~КУпАП розглядались\~в один\~день одним\~судом.\~Проте відповідач\~вважав за\~необхідне доводити\~відсутність складу\~адміністративного правопорушення\~в його\~діях,\~які мали\~місце 29.10.2021\~о 14\~год 55\~хв лише\~щодо правопорушення,\~передбаченого ч.\~1\~ст.\~130\~КУпАП.\~Таким чином,\~відповідач має\~нести цивільно-правову\~відповідальність перед\~позивачем за\~завдані збитки,\~так як\~не заперечував\~свою вину\~у вчиненні\~правопорушення,\~відповідальність за\~яке передбачена\~ст.\~124\~КУпАП.\~Автомобіль,\~яким керував\~відповідач,\~був застрахований\~за страховим\~полісом ОСЦПВ\~N№AP\~7511938,\~виданим ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», з лімітом відповідальності за майнову шкоду в розмірі 130 000 гривень. Постановою Вінницького апеляційного суду від 24.04.2024 у справі № 128/2415/22 позов [PERSON] до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» задоволено та стягнено на користь [PERSON] страхове відшкодування по вищевказаному ДТП в розмірі 130 000,00 грн. Зазначена постанова суду виконана ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант». Відповідно до звіту №3079-11-21 від 12.11.2021, здійсненого ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Highlander» д.н.з. [NUMBER] станом на 08.11.2021 становить 469 875,38 грн. Відповідно до звіту №3079-11-21 від 12.11.2021, автомобіль позивача вважається фізично знищеним, так як вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість до ДТП. Окрім того, у справі №128/2415/22 Одеським НДІСЕ МЮУ було проведено судову експертизу, з висновку №22-5254 від 28.11.2022 убачається, що вартість колісного транспортного засобу, належного позивачу до ДТП, становить 469 888 гривень, а ринкова вартість колісного транспортного засобу, належного позивачу, у пошкодженому стані становить 179 404,00 гривень. Оскільки розмір матеріальної шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зазначену різницю за ст. 1194 ЦК України має відшкодувати відповідач. Крім того, відповідач має компенсувати витрати на евакуацію авто позивача. Відповідач зобов`язаний відшкодувати матеріальний збиток, а саме: різницю між ринковою вартістю автомобіля до ДТП, та вартістю автомобіля після ДТП, з урахуванням виплаченого страхового відшкодування: 469 888 179\~404 130\~000 = 160 484,00 грн. Тому просить стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] завдану матеріальну шкоду в розмірі 160 484 грн та 10 500 грн за евакуацію транспортного засобу». Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 06.11.2024 відкрив провадження у даній справі та призначив підготовче засідання. Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 14.04.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. Судовий розгляд відкладався з поважних причин. У судове засідання 19.11.2025 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом в установленому законом порядку. Представник позивача\~ [PERSON] адвокат Старий М.М. попередньо подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] неодноразово у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання та за адресою, зазначеною у позовній заяві. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Крім того, інформація щодо розгляду справи міститься на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет (вебадреса сторінки http://vnr.vn.court.gov.ua). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 19.11.2025 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом установлено, що Вінницький районний суд Вінницької області постановою від 08.02.2022 (справа № 128/3083/21) закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , [INFO] , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с. 115). Згідно з копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №403432 від 29.10.2021, «29.10.2021 о 14 год 55 хв на а/д М-30\~336 км (с. Дяківці) водій [PERSON] керував тз «Mitsubishi Pajero» д.н.з. [NUMBER] та перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, та не надав дорогу автомобілю «Toyota Highlander» д.н.з. [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку в крайній лівій смузі, під керуванням водія [PERSON] , внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.1, 10.3, 2.3б Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП» (а.с. 7). На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №403432 від 29.10.2021 обставин до позову долучено копію схеми ДТП від 29.10.2021 за участі автомобілів «Mitsubishi Pajero» д.н.з. [NUMBER] та «Toyota Highlander» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 8). Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником автомобіля марки «Toyota Highlander» д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до копії акту наданих послуг №21 від 29.10.2021, представник замовника [PERSON] , з одного боку, та представник виконавця ФОП [PERSON] , з іншого боку, склали цей акт про те, що виконавцем були надані такі послуги: маршрут Дяківці-Одеса; вид послуг вантажні перевезення вантажним автомобілем/евакуація автомобіля марки «Toyota Highlander» д.н.з. [NUMBER] , ціна без ПДВ 10\~500,00 грн (а.с. 105). Повідомленням від 24.10.2022, адресованого [PERSON] , [PERSON] повідомляє про те, що з метою встановлення завданих збитків автомобілю Toyota Highlander, 2011 року випуску, сірого кольору, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] 01.11.2022 о 09 год 00 хв за адресою: [ADDRESS] буде проведено огляд даного транспортного засобу експертом автотоварознавцем Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, що підтверджується копією такого повідомлення (а.с. 16). Відповідно до\~копії висновку\~експерта №22-5254\~транспортно-товарознавчої\~експертизи КТЗ Toyota Highlander р.н. [NUMBER] , ринкова вартість колісного транспортного засобу Toyota Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] на дату пошкодження 29 жовтня 2021 року у непошкодженому стані становить 469 888 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Toyota Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 29 жовтня 2021 року становить 469\~888 грн; ринкова вартість колісного транспортного засобу Toyota Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] на дату огляду/оцінки у пошкодженому стані становить 179 404 грн (а.с. 17-25). Вінницький апеляційний суд постановою від 24.04.2024 постановив «апеляційну скаргу [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , задовольнити частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення. Позов [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] , про стягнення майнової шкоди, страхового відшкодування та пені задовольнити частково. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 130\~000 грн. У іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення» (а.с. 28-33). У статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина перша статті 1187 ЦК України). Відповідно до частин другої та третьої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини (постанова ВС від 13.03.2024 у справі № 569/4753/23). У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03.10.2018 (справа № 760/15471/15-ц) та від 14.12.2021 (справа № 147/66/17) вказала, що «відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності». Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Установлено, що 29.10.2021 о 14 год 55 хв на а/д М-30\~336 км (с. Дяківці) водій [PERSON] керував транспортним засобом «Mitsubishi Pajero» д.н.з. [NUMBER] , перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно,та не надав дорогу автомобілю «Toyota Highlander» д.н.з. [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку в крайній лівій смузі, під керування водія [PERSON] , внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода, транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №403432 від 29.10.2021, відповідно до якого [PERSON] не виконав вимоги пунктів 10.1, 10.3 та п. 2.3б ПДР, внаслідок чого в діях останнього убачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вінницький районний суд Вінницької області постановою від 08.02.2022 (справа № 128/3083/21) закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] , [INFO] , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~1188\~ЦК України,\~шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: 1)\~шкода,\~завдана одній\~особі з\~вини іншої\~особи,\~відшкодовується винною\~особою; 2)\~за наявності\~вини лише\~особи,\~якій завдано\~шкоди,\~вона їй\~не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду від 26.01.2022 (справа № 465/674/19) зазначено, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.02.2018 (справа № 910/18319/16), від 16.04.2019 (справа № 927/623/18), від 04.03.2020 (справа № 641/2795/16-ц), від 07.02.2018 (справа № 910/18319/16), від 16.04.2019 (справа № 927/623/18), від 29.04.2020 (справа № № 686/4557/18). Так, для відшкодування матеріальної (майнової) шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Встановлення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без будь-яких додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Для надання оцінки дій водія автомобіля «Mitsubishi Pajero» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] вимогам пунктів 10.1, 10.3 та п. 2.3б ПДР і встановлення їх знаходження в причинному зв`язку з настанням ДТП, спеціальні технічні знання не потрібні. Така оцінка може бути здійснена судом самостійно з урахуванням вимог зазначених вище пунктів ПДР України та фактичних обставин руху автомобіля «Mitsubishi Pajero», зафіксованих на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.10.2021, з якої убачається, що [PERSON] керував транспортним засобом «Mitsubishi Pajero» д.н.з. [NUMBER] , перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно,та не надав дорогу автомобілю «Toyota Highlander» д.н.з. [NUMBER] , що рухався в попутному напрямку під керуванням водія [PERSON] , у результаті чого допустив зіткнення та автомобілі отримали механічні пошкодження. Наведене також підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №403432 від 29.102.2021 відносно [PERSON] , відповідно до якого останній не виконав вимоги пунктів 10.1, 10.3 та п. 2.3б ПДР, внаслідок чого в діях [PERSON] убачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Водночас жодних належних і допустимих доказів відсутності вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] надано не було, крім того, останній погодився із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за закінченням строку накладення адміністративного стягнення. З долученої до позовної заяви копії постанови Вінницького апеляційного суду від 24.04.2024 (справа № 128/2415/22) судом також установлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за страховим полісом №АР0007511938 з лімітом відповідальності за майнову шкоду в розмірі 130\~000,00 грн; ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» відмовило [PERSON] у страховому відшкодуванні, оскільки вина водія забезпеченого транспортного засобу не була доведена належним чином. Водночас Вінницький апеляційний суд постановою від 24.04.2024 (справа № 128/2415/22) частково задовольнив апеляційну скаргу [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , скасував рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 26.10.2023 та ухвалити нове рішення, яким позов [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] , про стягнення майнової шкоди, страхового відшкодування та пені задовольнив частково, стягнув з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 130\~000 грн, у іншій частині позовні вимоги залишив без задоволення. Позивач [PERSON] у позовній заяві стверджує, що зазначена постанова суду виконана ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант». З копії висновку експерта №22-5254 транспортно-товарознавчої експертизи КТЗ Toyota Highlander р.н. [NUMBER] убачається, що ринкова вартість колісного транспортного засобу Toyota Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] на дату пошкодження 29 жовтня 2021 року у непошкодженому стані становить 469 888 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Toyota Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 29 жовтня 2021 року становить 469\~888 грн; ринкова вартість колісного транспортного засобу Toyota Highlander, реєстраційний номер [NUMBER] на дату огляду/оцінки у пошкодженому стані становить 179 404 грн. Крім того, у висновку експерта №22-5254 транспортно-товарознавчої експертизи КТЗ Toyota Highlander р.н. [NUMBER] зазначено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого колісного транспортного засобу Toyota Highlander д.н.з. [NUMBER] станом на дату оцінки складає 771\~400,51 грн, в тому числі 20% ПДВ 112\~243,37 грн. Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, на час виникнення спірних правовідносин було регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі ст. 8 ЦК України (аналогія закону), може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Вищевказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду у постановах від 25.11.2021 (справа № 204/5314/18), від 02.12.2021 (справа № 753/17190/18), від 18.01.2023 (справа № 559/1253/19), від 16.10.2023 (справа № 715/2489/22). Таким чином, оскільки ремонт автомобіля марки «Toyota Highlander» д.н.з. [NUMBER] вважається економічно необґрунтованим (витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди), а отже, автомобіль вважається фізично знищеним. Варто зауважити, що задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі з винуватця ДТП, який є застрахованою особою, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу після ДТП та з урахуванням того, що транспортний засіб залишається у власності та вільному розпорядженні позивача, не можна визнати обґрунтованим. Враховуючи викладене, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Установлено, що розмір виплаченого страховиком відповідача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» позивачу [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 130 000 грн є недостатнім для повного відшкодування заподіяної відповідачем шкоди, а тому відповідач зобов`язаний сплатити позивачу різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що складає 160\~484,00 грн (469\~888,00 грн 179\~404,00 грн 130 000 грн). Отже, вимогу позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] завданої матеріальної шкоди в розмірі 160\~484,00 грн слід задовольнити. У позовній заяві сторона позивача, крім іншого, ставить вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] 10\~500,00 грн витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП. На підтвердження вказаних витрат стороною позивача до позову долучено акт наданих послуг №21 від 29.10.2021, відповідно до якого представник замовника [PERSON] , з одного боку, та представник виконавця ФОП [PERSON] , з іншого боку, склали цей акт про те, що виконавцем були надані такі послуги: маршрут Дяківці-Одеса; вид послуг вантажні перевезення вантажним автомобілем/евакуація автомобіля марки «Toyota Highlander» д.н.з. [NUMBER] , ціна без ПДВ 10\~500,00 грн. Суд вважає, що понесені позивачем [PERSON] витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди в сумі 10 500,00 грн є доведеними належними доказами. Таким чином, вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] 10 500,00 грн витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП, слід задовольнити. Аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі. [PERSON] , незважаючи на неодноразове повідомлення судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, доказів на спростування встановлених судом обставин не надав. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04). Відповідно до\~частин першої\~та другої\~статті 141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~ відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові \~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи повне задоволення позовних вимог позивача, у порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1\~709,84 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved