Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Представник позивача неповнолітнього [PERSON] - адвокат Ляшко Д.В. звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказує, що позивач [PERSON] народився у сім`ї [PERSON] та [PERSON] , які на момент його народження проживали спільно, проте подружніх стосунків не реєстрували. На початку 2016 року у зв`язку з погіршенням взаємин між батьками позивача, відповідачка [PERSON] залишила неповнолітнього позивача разом з батьком [PERSON] та переїхала в росію, де й проживає на даний час. Вказує, що відповідачка, будучи матір`ю позивача [PERSON] , повністю самоусунулася від участі у його житті. Не спілкується з ним, ігнорує будь-які його спроби налаштувати контакт, не вітає зі святами, зокрема днями народження. Вже понад 9 років відповідачка [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина не приймає жодної участі у його утриманні, вихованні, освіті, не цікавилася його життям розвитком та потребами. Будь-які стосунки з нею відсутні. Зазначає, що відповідачка не була позбавлена інформації про місце перебування її сина, та жодним чином не була обмежена у можливості спілкування з ним. Вважає, що таке відношення свідчить про вольове небажання відповідачки [PERSON] виконувати свої батьківські обов`язки, що порушує права позивача та принижує його гідність. Відтак його довіритель неповнолітній [PERSON] не бажає надалі зберігати будь-які відносини з відповідачкою як матір`ю. Водночас зазначає, що наявність людини, яка юридично має права матері неповнолітнього, але фактично залишається чужою людиною може мати негативні наслідки для позивача щодо утримання, догляду, навчання, лікування, спорів щодо місця проживання, зобов`язань, тощо, відтак вважає, що існують достатні правові підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , що й спонукало звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 17 липня 2025 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області надати суду висновок щодо розв`язання спору про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 30.10.2025 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості про факти перетину державного кордону України у будь-якому напрямку за період з 01 січня 2016 року по даний час громадянкою України [PERSON] . Неповнолітній позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. В судовому засіданні пояснив, що відповідачка [PERSON] є його матір`ю. Вказав, що він на даний час проживає в [ADDRESS] разом з батьком та бабусею. Батько на даний час служить у лавах Збройних Сил України та на разі проходить лікування. Востаннє з рідною матір`ю він спілкувався понад 9 років тому, та як йому відомо, що остання виїхала за кордон на початку 2016 року. З вказаного часу матір участі у його вихованні не брала, його здоров`ям та навчанням не цікавилася, матеріальної допомоги не надавала. Вказав, що на даний час зв`язок між ним та матір`ю втрачений, вони не спілкуються, будь-яких подарунків та привітань матір не передавала. Просить позбавити матір батьківських прав щодо нього. Представник позивача - адвокат Ляшко Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Пояснив, що відповідачка [PERSON] вихованням та утриманням свого неповнолітнього сина [PERSON] починаючи з 2016 року не займалася та не займається, проживає на постійній основі в росії, не відвідувала та не цікавився його життям та здоров`ям. Зв`язок як матері та сина між ними повністю втрачений, та відповідачка не робить жодних спроб для відновлення стосунків. Відповідачка будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вказує, що вищезазначене свідчить, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками, не забезпечує неповнолітню дитину харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, при цьому робить це без поважних причин, чим порушує вимоги Сімейного кодексу України, якими передбачено обов`язок батьків виховувати та утримувати дитину.Просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, зокрема, шляхом розміщення оголошення на сайті Острозького районного суду на веб-порталі Судова влади України http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористалася, заперечень щодо позову до суду не подала, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної довідки Острозької міської ради Рівненської області від 16.07.2025 р. зареєстроване місце проживання відповідачки: [ADDRESS] , та саме за вказаною адресою направлялися судові повістки та інші процесуальні документи. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області Баталова Т.О. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування та не заперечила щодо позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Пояснила, що відповідачка не зверталася в службу у справах дітей з приводу вчинення їй будь-яких перешкод у спілкуванні та вихованні сина. При спілкуванні з неповнолітнім [PERSON] та при з`ясуванні його думки щодо позбавлення відповідачки батьківських прав, останній вказав, що не заперечує проти такого рішення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона раніше проживала в с.Милятин Рівненського району (Острозька МТГ) Рівненської області та була знайома з відповідачкою [PERSON] , так як вони разом працювали. Зазначила, що вона час від часу навідує сім`ю [PERSON] , однак жодних речей відповідачки там не бачила. Вказала, що неповнолітній [PERSON] є ріднім сином [PERSON] , яка на початку 2016 року виїхала до росії. З того часу її неповнолітній син [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та батьком [PERSON] , який на даний час служить в ЗСУ. З вказаного часу відповідачка [PERSON] здоров`ям, життям та навчанням сина не цікавиться. Вказала, що на даний час зв`язок між ними втрачений, вони не спілкуються, будь-яких подарунків та привітань з днем народження відповідачка для сина не передавала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає в [ADDRESS] та виховує неповнолітнього онука [PERSON] , якого вона забрала до себе після того як відповідачка [PERSON] поїхала на заробітки за кордон. Зазначила, що батьками онука є її син [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , які на момент народження онука одружені не були. Вказала, що батько онука - її син [PERSON] на даний час служить в ЗСУ, відтак вона здійснює догляд за дитиною. Вказала, що відповідачка [PERSON] - матір хлопчика в 2016 році виїхала до росії на заробітки. Востаннє вона її бачила понад 9 років тому. Зі слів сусідів до яких відповідачка періодично дзвонила їй відомо, що відповідачка має іншу сім`ю в росії.З того часу відповідачка [PERSON] здоров`ям, життям та навчанням онука не цікавиться, на даний час зв`язок між ними втрачений, вони не спілкуються, будь-яких подарунків та привітань з днем народження відповідачка для онука не передавала. З урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Зазначила, що її син жодним чином не перешкоджав у спілкуванні з матір`ю. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, заслухавши пояснення неповнолітнього позивача та його представника, пояснення представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком зазначений [PERSON] , та матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.01.2009р., виданим виконавчим комітетом Каришківської сільської ради Барського району Вінницької області (а.с.7). Відповідно до акту перевірки житлових умов від 29.05.2025 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04.07.2025 року, [PERSON] проживає разом з своїм онуком [PERSON] , [INFO] . Батько дитини служить в ЗСУ, на даний час проходить курс лікування. Мати участі у вихованні сина не бере, так як з 2016 року проживає у росії. Участі у житті та вихованні сина не бере, контакти не підтримує, матеріально не допомагає. В будинку створені належні умови для проживання дитини. Дитина забезпечена необхідними продуктами, одягом (а.с.8, 49). Згідно довідки Острозької міської ради Рівненської області старости села Почапки від 29.05.2025 року №43/07.09-12, на утриманні [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] знаходиться син [PERSON] , [INFO] . Мати участі у вихованні дитини не приймає, проживає за межами України (а.с.9). Згідно довідки Милятинської початкової школи Острозької міської ради Рівненської області від 28.05.2025 року [PERSON] навчався в НВК «Милятинська ЗОШ I-IIIст.-ДНЗ» (з 01.09.2021 року - Милятинська початкова школа) з 01.09.2014 року по 15.08.2021 року. Мати [PERSON] не приймала участі у вихованні дитини (а.с.10). Згідно довідки Сіянцівського ліцею Острозької міської ради Рівненської області від 30.05.2025 року [PERSON] навчався в Сіянцівському ліцеї в 2021-2024 роках. Протягом навчання мама [PERSON] життям сина не цікавилася, до адміністрації школи та класного керівника не зверталася (а.с.11). Згідно довідки від 28.05.2025 року № 02-22/216 [PERSON] навчається у Державному навчальному закладі «Бахмутський центр професійно-технічної освіти» за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, електрозварювальник» на денній формі навчання та знаходиться на повному державному утриманні, з терміном навчання з 02.09.2024 року по 30.06.2027 року (а.с.12). Згідно характеристики Державного навчального закладу «Бахмутський центр професійно-технічної освіти» [PERSON] володіє навчальним матеріалом на достатньому рівні, до обраної професії виявляє зацікавленість, вихованням та утриманням сина займається батько [PERSON] . Матір дитини, зі слів бабусі [PERSON] , вихованням сина не займається, має іншу родину та проживає за кордоном (а.с.13). Згідно довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 06.11.2025 року № 19/88142-25 вбачається, що у межах повноважень, наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України, та відповідно до пунктів 12, 15 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.09.2022 № 614, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.10.2022 за №1319/38655, відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України [PERSON] , [INFO] , в період з 08.11.2017 по 06.11.2025 (станом на 13:35) в базі даних не виявлено. Відповідно до пункту 17 Положення інформація про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території зберігається протягом 10 років з дня її внесення. Зберігання в базі даних інформації з персональними даними осіб впродовж 10 років здійснюється з 08.11.2017, оскільки до набрання чинності Положення, інформація про осіб, які перетнули державний кордон України зберігалася у Базі даних протягом 5 років, в порядку визначеному наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.06.2007 №472 (а.с.61). З дослідженого судом висновку органу опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області №296 від 21.10.2025р. вбачається, що вивчивши ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини, та діючи в інтересах дитини, орган опіки та піклування вбачає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.49). З доводів позивача та досліджених судом доказів встановлено, що відповідачка, яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , не піклується про стан його здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, лікуванням, умовами проживання, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини, як складову виховання. Зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідачки щодо участі у вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя свого неповнолітнього сина має місце на протязі тривалого періоду часу. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Вона не бере належної участі в утриманні дитини, у його вихованні та розвитку, не цікавиться його життям, здоров`ям та не виявляє будь-якого інтересу до дитини. Після звернення позивача до суду з вищевказаним позовом відповідачка продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, та будь-яких перешкод з боку батька дитини для відповідачки у спілкуванні, вихованні та розвитку сина судом не встановлено, бажання щодо налагодження стосунків з сином відповідачка не виявляє, а тому за висновком органу опіки та піклування було прийнято рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не докладає належних зусиль для того, щоб брати належну участь у житті свого сина. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402 від 26.04.2001р. кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Слід зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку, а саме виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки мати або батько маючи реальну можливість виконати такий обов`язок, не вчиняють відповідних дій, та судом було достовірно встановлено, що відповідачка, за відсутності у неї для цього будь-яких об`єктивних причин, перешкод чи труднощів, ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З досліджених судом доказів встановлено, що відповідачка, яка є матір`ю [PERSON] , не виявляє щодо дитини батьківського піклування, не турбується про його здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не забезпечував необхідним харчуванням, лікуванням, умовами проживання, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини, як складову його виховання. Зазначені обставини у сукупності свідчать про те, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що вказує на наявність підстав, передбачених ст.164 СК України, для позбавлення відповідачки батьківських прав. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідачки щодо участі у вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя свого сина має місце на протязі тривалого періоду часу. В судовому засіданні встановлено, що мати неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Вона не бере участі в утриманні, вихованні та розвитку своєї дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям, навчанням. На даний момент відповідачка продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, бажання змінити ставлення до дитини не висловлює. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка належним чином не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, та не докладає для цього жодних зусиль. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) вказує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. В іншій справі Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 р.) зазначає, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Згідно з ч.2 ст.47 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, своє ставлення до виховання дитини не змінила, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться його життям, не піклується про стан його здоров`я, не надає сину доступу до культурних та інших цінностей. Згідно частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відсутність побачень з дитиною та навіть спроб їх здійснення свідчить про відсутність інтересу до дитини з боку відповідачки, що відповідно до рішення «Хант проти України» є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідачка [PERSON] в службу у справах дітей із заявою про те, що їй перешкоджають спілкуватися з сином не зверталася. При цьому, наведені вище обставини дають підстави суду дійти висновку, що відповідачка не має бажання та не спроможна виконувати батьківські функції щодо свого сина. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка свідомо ухиляється тривалий час від виконання своїх батьківських обов`язків, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. З урахуванням вище встановлених обставин суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки обставини наведені у такому висновку знайшли своє підтвердження у доказах, досліджених судом. Враховуючи положення ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України у відповідності до яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд вбачає фактичні та правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved