Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позиції учасників справи. Позивач ТОВ "ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.05.2023 між Товаристом з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем укладено Кредитний договір № 100860866, згідно з умовами якого відповідач отримала 10 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконала умов кредитного договору. 28.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 100860866 від 09.05.2023, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума заборгованості відповідача становить 27 260,80 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 3 884 грн.; заборгованість за відсотками - 22 376,80 грн. Також позивач просить стягнути судові витрати та витрати понесені з отриманням правничої допомоги. Процесуальні дії та рішення суду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 07 липня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, вимоги позову підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання, призначене на 26.11.2025, не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. При цьому, відповідач [PERSON] в попередніх судових засіданнях надала пояснення, зазначивши, що не погоджується із заявленими вимогами, вважає суму заборгованості такою, що не відповідає умовам кредитного договору. Також надано суду докази сплати заборгованості за вказаним кредитним договором на загальну суму 12 000 грн., які просила врахувати при ухваленні судового рішення за результатами судового розгляду. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного висновку. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 09.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №100860866, згідно з умовами якого відповідач отримав 10 000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені Кредитним договором, загальним строком на 105 днів до 22.08.2023. Відповідно до п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 1 500 грн., та нараховуються за ставкою 1.00 % відсотків від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.5.3 проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 27 000 грн., та нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 % від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.5.1 Договору передбачена комісія за надання кредиту у розмірі 1 000 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. 28.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 105-МЛ/Т, відповідно до умов якого Позивачеві відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №100860866 від 09.05.2023 року на загальну суму 27 260,80 грн. Відповідачем було змінено прізвище у зв`язку з укладенням шлюбу, з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.07.2025 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Позиція суду та оцінки аргументів сторін. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. Наведене у свою чергу свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так у постанові від 16 грудня 2020 року, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що: - проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81); - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91); - на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 97); - при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (пункт 106); - можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128). При цьому, умовами Договору про споживчий кредит № 100860866 від 09.05.2023 визначено, що кредитні кошти у розмірі 10 000 грн. надають позичальнику строком на 105 днів зі сплатою процентної ставки у розмірі 1,0 % в день (пільговий період). Стандартна процентна ставка становить 3.00 % за кожен день кредитування. Відповідно до прохальної частини позову вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить стягнути з відповідача заборгованість зокрема за простроченими відсотками в розмірі 22 376,80 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №100860866 від 09.05.2023, нарахування процентів за користування кредитними коштами було здійснено за період з 09.05.2023 по 03.02.2024, всупереч умовам кредитного договору щодо строку дії кредитування терміном 105 днів. Слід зазначити, що при детальному ознайомленні з розрахунком заборгованості ТОВ «Мілоан» за Кредитним договором № 100860866 вбачається, що відповідач частково виконувала зобов`язання по повернення кредитних коштів, а саме вносила плату процентів та тіла кредиту, зокрема 21.06.2023 - 606 грн. - сплата процентів, 556 грн. - сплата тіла кредиту,05.07.2023 - 556 грн. - сплата тіла кредиту, 606 грн. - сплата процентів, 20.07.2023 - 556 грн. - сплата тіла кредиту, 606 грн. - сплата процентів, 09.08.2023 - 556 грн. - сплата тіла кредиту,606 грн. - сплата процентів. Суд враховує, що умовами кредитного договору № 100860866 передбачено строк кредитування 105 днів, а саме з 09.05.2023 до 22.08.2023. Проте, всупереч п. 2 Паспорта споживчого кредиту № 100860866, позивачем здійснено нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, а саме з 09.05.2023 до 03.02.2024. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № 100860866 від 09.05.2023, заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» складає 27 260,80 грн., з яких: -3 884 грн. - заборгованість за сумою кредиту; -1 000 грн. - прострочена заборгованість за комісіями: -22 376,80 грн. - прострочена заборгованість за процентами Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентах за користування позикою за в розмірі 22 376,80 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає. За проведеними обрахунками суду вбачається, що проценти за користування кредитом в межах строку дії кредитного договору, а саме з 09.05.2023 по 22.08.2023, з урахуванням часткових внесених відповідачкою проплат на виконання умов договору становлять 10 002,48 грн. При цьому, суд враховує, що відповідачкою добровільно в процесі розгляду справи проведено оплати заборгованості за кредитним договором на загальну суму 14 900 грн., що підтверджується квитанціями від 26.06.2025, 13.09.2025, 25.09.2025, 16.10.2025 та 08.11.2025. При цьому, з урахуванням наданих квитанцій, сума заборгованості за підрахунками суду становить 14 886,48 грн. та складається з: 3 884 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10 002,48 грн. - заборгованість за процентами, 1 000 грн. - комісія. Враховуючи викладене, станом на день ухвалення судового рішення, відповідачем [PERSON] фактично сплачено заборгованість за кредитним договором №100860866 від 09.05.2023 у загальному розмірі 14 900 грн., при цьому за наявними в матеріалах справи доказами та за підрахунками суду з відповідача, внаслідок невиконання умов кредитного договору підлягає до стягнення заборгованість у загальному розмірі 14 886,48 грн. Суд приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] , у зв`язку з фактичною добровільною сплатою відповідачкою наявного боргу за кредитним договором № 100860866 від 09.05.2023.

Outcome: dismissed