Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] , 08.09.2021 року було укладено договір споживчого кредиту №4460680 відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» надало відповідачу кредит в сумі 10000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти і комісію за користування кредитом. ТОВ «Мілоан» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов кредитного договору. ТОВ «Мілоан» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 15.12.2021 року уклали договір факторингу № 15/12-2021-22 відповідно умов якого право вимоги за договором споживчого кредиту №4460680 від 08.09.2021 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». ТОВ «Вердикт Капітал» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 10.01.2023 року уклали договір відступлення права вимоги № 10-01/2023 відповідно умов якого право вимоги за договором споживчого кредиту №4460680 від 08.09.2021 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр». Відповідач не виконав умови кредитного договору - не повернула кредит позивачу, а також не виконала всі інші грошові зобов`язання перед позивачем за кредитним договором. На день формування позовної заяви сума заборгованості складає 80280 грн 00 к, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 10000 грн; сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 69180 грн 00 к; заборгованість за комісіями - 1100 грн 00 коп. Оскільки у добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 80280 грн 00 к боргу, судових витрат та правничої допомоги. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 25 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, яке відкладено до 01.12.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Згідно позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся належним чином. Крім того, про судове засідання, яке призначено на 01.12.2024 [PERSON] повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту №4460680 у вигляді електронного правочину шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом), відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, комісію та сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до положень договору сума кредиту становить 10000,00 грн., строк кредиту 30 днів (а.с.24-26). Відповідно до п. 1.5 Договору, загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4850.00 грн. в грошовому виразі та 12,184.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 14850.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Відповідно до п. 2.3.1.2 Договору про споживчий кредит позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Відповідно до довідки про ідентифікацію підтверджено, що відповідач [PERSON] скористалася електронним підписом, одноразовим ідентифікатором U57655, який був відправлено 08.09.2021 року на номер телефону [NUMBER] (а.с.57). Згідно з довідкою ТОВ «МІЛОАН» про перерахування суми кредиту за кредитним договором №4460680 від 08.09.2021 вбачається, що [PERSON] перераховано 10000,00 грн, ID платежу: 1757689279, Order ID: 577bc30a-a2c1-4be7-8d62-6c36763d4aa9_63766690 1846835699, Термінал: I01306PL, Призначення: Кошти згідно договору 4460680, за допомогою системи LiqPay (а.с. 58). Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №4460680 [PERSON] встановлено, що 30.10.2021 позичальником сплачено 70 грн 00 к в рахунок погашення процентів по кредиту. Отже, непогашена сума кредиту становить 44780 грн. 00 к (а.с.59-60). 15.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено факторингу № 15/12/2021-22, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №4460680 від 08.09.2021 (а.с.27-29). 10.01.2023 укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №4460680 від 08.09.2021 (а.с.10-12 зворот.). Згідно реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 загальна сума заборгованості [PERSON] по кредитному договору №4460680 від 08.09.2021 становить 80280 грн 00 к, , з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 10000 грн; сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 69180 грн 00 к; заборгованість за комісіями - 1100 грн 00 коп (а.с.20-22,23). Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку Відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Так, відповідно до п.1. договору факторингу №15/12/2021-22 від 15.12.2021, під правом вимоги розуміється право грошової вимоги клієнта до боржників щодо погашення заборгованості, строк платежу за якої настав (наявна вимога). Розділом 6 вищезазначеного договору регламентовано порядок переходу права вимоги фактору, згідно з п. 6.1.4. право вимоги переходить до Фактора після здійснення повної оплати з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання реєстру боржників (Додаток №4) який є підтвердження передачі фактору права грошової вимоги до боржників, Після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Надана копія договору факторингу № 15/12/2021-22 від 15.12.2021 містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «Мілоан» до Фактора - ТОВ «Вердикт Капітал». Копія договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 року також містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» до Фактора - ТОВ «Коллект Центр». Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 04.09.2025[PERSON] сума заборгованості становить 80280 грн 00 к, , з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 10000 грн; сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 69180 грн 00 к; заборгованість за комісіями - 1100 грн 00 коп (а.с.9). Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З огляду на те, що в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, та відсутність доказів повернення отриманого кредиту, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення суми заборгованості у розмірі 80280 грн 00 к, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 10000 грн; сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 69180 грн 00 к; заборгованість за комісіями - 1100 грн 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання професійної правничої допомоги, представником позивача надано: договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладений між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістенс» (а.с.47-48); прас-листом АО «Лігал Ассістенс» (а.с.49); заявкою на надання юридичної допомоги №782 від 01.08.2025, згідно якої позивач отримав від АО «Лігал Ассістенс» послуги вартістю 25000,00 грн. що складається з: надання усної консультації з вивченням документів (2 год., вартість - 4000,00 грн.); підготовки пропозицій (3 год., вартість - 6000,00 грн.); складання позовної заяви про стягнення боргу до [PERSON] (5 год., вартість - 15000,00 грн.) (а.с.49,50). Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи викладене, зважаючи на що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено судом у повному обсязі, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Outcome: approved