Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивач, в особі представника Рассказова Д.І., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором № 06.03.2024-100002486 від 06 березня 2024 року у розмірі 19605,23 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 06.03.2024-100002486, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 13000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 19605,23 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9613,22 грн, процентами за користування в розмірі 6174,00 грн, неустойкою 3250,00 грн, що зумовило звернення з цим позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Зі змісту позовної заяви вбачається, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи без його участі, а також у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 8 ст.128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, 06 березня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 06.03.2024-100002486 шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), яка розміщена на сайті кредитора та підписанням заявки після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором, а також підписанням відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в sms-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Зокрема, 06 березня 2024 року за допомогою одноразового ідентифікатора [PERSON] підписав заявку до кредитного договору № 06.03.2024-100002486, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 06 березня 2024 року за посиланням https:/sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». За умовами заявки № 06.03.2024-100002486 від 06 березня 2024 року [PERSON] надано кредит на таких умовах: 1. дата надання/видачі кредиту 06 березня 2024 року; 2. сума кредиту 13000,00 грн; 3. строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання; 4. дата повернення (виплати) кредиту 23.07.2024; 5. період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня його надання; 6. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 7. Неустойка: 130,00 грн, що нараховується кожний день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання; 8. Реквізити належного електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 4731-21хх-хххх-5003. Зазначені умови кредитування містяться також у відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 06.03.2024-100002486, що підписані [PERSON] 06 березня 2024 року шляхом застосування одноразового ідентифікатора: Е671, надісланого смс-повідомленням на номер телефону [NUMBER] . Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Отже, позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач уклав із Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому за правовими наслідками цей договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Перерахування позивачем 06 березня 2024 року позичальнику на його платіжну картку за кредитним договором № 06.03.2024-100002486 коштів у сумі 13000,00 грн підтверджується електронним чеком про електронний переказ коштів, сформованим платіжним сервісом «Приват Банк», системою LiqPay. Відтак, суд вважає, що позивачем доведено факт укладення договору та надання грошових коштів за кредитним договором № 06.03.2024-100002486, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 19605,23 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9613,22 грн, процентами за користування в розмірі 6174,00 грн, неустойкою 3250,00 грн. Суд зауважує, що зважаючи на вимоги статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним договором, а тому суд не має підстав піддавати його сумніву. Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по сумі кредиту та по відсоткам. Що стосується нарахування пені, суд вважає, що вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі закон). Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (див. постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Оскільки пеня за кредитним договором нарахована за період з 06 березня 2024 року, то [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр». Викладення Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» пункту 6 розділу ІV Закону №1734-VIII у новій редакції не змінює визначене ЦК України правове регулювання звільнення позичальників від сплати на користь кредитодавців неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором у період воєнного стану. Відтак, посилання банку на обґрунтованість його позовних вимог щодо стягнення пені не відповідають закону. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України. Рішенням суду стягнуто на корить позивача 16355,23 грн (9613,22 грн + 6742,01 грн), що становить 83,42 % від ціни позову, а тому з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2020,77 грн (2422,40 грн х 97,14 %).

Outcome: partial