Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

В серпні 2025 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з Чечелівського районного суду міста Дніпра надійшла за підсудністю позовна заява [PERSON] до Великоновосілківської селищної військової адміністрації Волноваського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок садибного типу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку (літ.А1), площею 81,9 кв.м., крильце (літ.а1) площею 3,7 кв.м., літня кухня (літ.Б1) площею 11,7 кв.м., вбиральня \-(літ.у1) площею 1 шт, сарай (літ.М1) площею 15,3 кв.м., погріб (літ.n1) площею 13,5 кв.м., огорожа (№1). У своєму позові позивач посилалась на те, що у зв`язку з агресією російської федерації та військовими діями, які проходили на території Волноваського району Донецької області починаючи з 24.02.2022 року свідоцтво на право власності на будинок було втрачено, а сім`я позивача була змушена переселитися до Кіровоградської області, с.Мартоноша, де фактично проживають і зараз. Станом на подання позову до суду, позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується Довідкою від 19 жовтня 2022 року. В довідці зазначено, що зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] . Будинок [ADDRESS] належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.12.1996 року, зареєстровано в БТІ 04.04.1996 року під реєстровим номером №273 в книзі 1, що залишився після смерті її матері. Будинок позивачки зруйнований внаслідок бойових дій, а документи на нього були втрачені під час виїзду з села Старомайорське. Згідно даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, то в зазначеному реєстрі відсутні дані про будинок що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач звертався до державного реєстратора прав на нерухоме майно з метою проведення реєстраційних дій відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державний реєстратор ухвалив рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №75455755 від 09 жовтня 2024 року з підстав, що подані документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: у зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину було втрачено та відсутність інформації про технічні характеристики на об`єкт нерухомого майна. Будинок [ADDRESS] належить позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.12.1996 року, зареєстровано в БТІ 04.04.1996 року під реєстровим номером №273 в книзі 1, що залишився у спадок після смерті її матері. Дані обставини підтверджуються листом Великоновосілківської селищної ради №08-28/85 від 20.02.2024 року, до якого додавалась копія реєстрової книги. З метою отримання дублікату свідоцтва про право на спадщину позивачка звернулась до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на що отримала відповідь, що документи нотаріального діловодства та архіву Великоновосілківської державної нотаріальної контори до 1998 року були передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву та не були вивезені на підконтрольну Уряду України територію, встановити їх збереження та місцезнаходження наразі неможливо. У зв`язку із чим, отримати дублікат правовстановлюючого документа не вбачається за можливе. Отже, на теперішній час отримати документи, а саме свідоцтво про право на спадщину, підтверджуюче право власності на вищезазначений будинок, позивач не може. Доказами, які підтверджують право власності позивача на будинок [ADDRESS] є також оригінал Державного акту на право приватної власності на землю Серія ДН №000002 згідно якого [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] , передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,4582 га, з яких: 0,25 га для обслуговування житлового будинку. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер: 1421284800:03:002:0131 право власності зареєстровано за [PERSON] . Тобто, земельна ділянка під будинком [ADDRESS] належить саме позивачеві. Крім цього, ТОВ «Донецькі Енергетичні послуги» у відповідь на звернення позивача №4717 від 22.05.2025 року зазначило, що для проведення розрахунків за спожиту енергію по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] у ТОВ «Донецькі Енергетичні послуги» відкрито особовий рахунок побутового споживача № [NUMBER] на [PERSON] . Споживач приєднався до публічного договору про постачання електричної енергії шляхом оплати рахунків, отриманих від постачальника універсальної послуги та фактичного споживання певних об`ємів електричної енергії. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок садибного типу, розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2025 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2025 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 18 листопада 2025 року від представника позивача [PERSON] адвоката Позненка Ю.В. на адресу Жовтоводського міського суду надійшла заява, в якій представник просить провести розгляд справи без його участі та без участі позивача. Зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Великоновосілківська селищна військова адміністрація Волноваського району Донецької області, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, свого представника не направили. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Великоновосілківським РВ УМВС України в Донецькій області 09.09.1997 року, [PERSON] народилась [INFO] в с.Старомайорське Великоновосілківського району Донецької області. В паспорті зазначено, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Згідно довідки № 3513-5002253007 від 19.10.2022 року [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа та зазначено про місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). В листі №08-28/85 від 20.02.2024 року Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства зазначено, що відповідно до даних реєстрової книги КП «Великоновосілківського бюро технічної інвентаризації» за об`єктом нерухомого майна (житловий будинок), розташованого за адресою: [ADDRESS] , власником є " [PERSON] " (мовою документу) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24.12.1996 року, зареєстрованого в БТІ 04.04.1996 року під реєстровим номером №273 в книзі 1 (а.с.11). Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.05.2023 року за повідомленням [PERSON] про те, що 23.02.2023 року під час артобстрілу військовослужбовці РФ частково зруйнували її будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , були внесені відомості до ЄРДР за правовою кваліфікацією ч.1 ст.438 КК України (а.с.12). Згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовленого 01.02.1996 року, власником будинку за адресою: [ADDRESS] , зазначена [PERSON] (а.с.20-22). Листом Великоновосілківської селищної військової адміністрації №01-25/1584 від 24.04.2024 року було роз`яснено позивачеві, що реєстрація права власності на нерухоме майно в Україні проводиться нотаріусами або державними реєстраторами та у ЦНАП за заявниць ким принципом. У разі відсутності документів про право на спадщину дублікат можна отримати, звернувшись до державного нотаріального архіву (а.с.13). Позивач звернулась до державного реєстратора, оскільки має потенційне право на отримання компенсації за зруйноване житло. Рішенням державного реєстратора №75455755 від 09.10.2024 року позивачці відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме: в зв`язку з тим, що свідоцтво на спадщину втрачено (а.с.19 зворот). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія ДН №000002 [PERSON] , який мешкає в [ADDRESS] , передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,4582 га для обслуговування житлового будинку 0,2500 га; для ведення особистого підсобного господарства 0,2082 га. Державний акт зареєстрований в книзі записів за № 2 від 26 червня 1997 року (а.с.23-24). Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер: 1421284800:03:002:0132 право власності зареєстровано за [PERSON] (а.с.17). Тобто, земельна ділянка під будинком [ADDRESS] належить позивачеві. Листом від 26.05.2025 року ТОВ «Донецькі Енергетичні послуги» у відповідь на звернення позивача 22.05.2025 року зазначило, що для проведення розрахунків за спожиту енергію по об`єкту, розташованому за адресою: [ADDRESS] у ТОВ «Донецькі Енергетичні послуги» відкрито особовий рахунок побутового споживача № [NUMBER] на [PERSON] . Після оновлення облікової системи Постачальника, особовий рахунок побутового споживача № [NUMBER] було змінено на [NUMBER] . Споживач приєднався до публічного договору про постачання електричної енергії шляхом оплати рахунків, отриманих від постачальника універсальної послуги та фактичного споживання певних об`ємів електричної енергії (а.с.26 зворот). З метою отримання дублікату свідоцтва про право на спадщину позивачка звернулась до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на що отримала відповідь від 30.05.2025 року, що документи нотаріального діловодства та архіву Великоновосілківської державної нотаріальної контори до 1998 року були передані до Донецького обласного державного нотаріального архіву та не були вивезені на підконтрольну Уряду України територію, встановити їх збереження та місцезнаходження наразі неможливо. У зв`язку із чим, отримати дублікат правовстановлюючого документа не вбачається за можливе (а.с.26). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою\~статті 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів\~ст.392 ЦК України\~слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування\~ст.392 ЦК України\~є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56; Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5\~і зареєстрованим у Міністерства юстиції України від 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК України\~та\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року. Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно п.п. «а» п.1 ч.1\~ст.2 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України»\~-отримувачами компенсації за пошкоджені/знищені об`єкти нерухомого майна (далі - отримувачі компенсації) є:\~1) фізичні особи - громадяни України, які є: а) власниками пошкоджених/знищених об`єктів нерухомого майна. В даному випадку, документом, що посвідчує право власності позивача на нерухоме майно, є Свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 грудня 1996 року. Судом встановлено, що позивач на підставі Свідоцтво про право на спадщину за законом від 24 грудня 1996 року є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованої в Бюро технічної інвентаризації 04.04.1996 року під реєстровим номером №273 в книзі 1. Право власності позивача зареєстровано у встановленому на той час порядку. Таким чином, на підставі сукупності досліджених судом доказів суд вважає доведеним факт права власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно ст.10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до вимог п.п.1,5 ч.2\~ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено його право власності на спірне майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved