Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу про визнання недійсною та скасування відмови щодо недопуску до участі у конкурсі на заміщення посади професора кафедри інформаційно-вимірювальних технологій. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що наказом № 111 від 11 квітня 2024 року Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу «Про оголошення конкурсу», відповідно до статей 35, 55 Закону України «Про вищу освіту», «Положення про конкурсний відбір науково-педагогічних працівників та обрання на посаду директора науково-технічної бібліотеки та призначення на посаду директора навчально-наукового інституту (декана факультету) Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу», введено в дію наказом № 268 від 01.11.2018 (зі змінами), оголошено конкурс на заміщення посад науково-педагогічних працівників згідно додатку. [PERSON] не допущено до участі у даному конкурсі у зв`язку із невідповідністю дипломів доктора наук та кандидата наук спеціальності 175 (152) відмова № 62-17-26 від 16.05.2024. 17.05.2024 відбулося засідання кафедри інформаційно-вимірювальних технологій щодо подання заяви професором [PERSON] для участі у конкурсі на заміщення вакантної посади професора кафедри інформаційно-вимірювальних технологій, за результатами якого члени кафедри інформаційно-вимірювальних технологій одноголосним рішенням звернулися до Вченої ради Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу та керівництва університету з пропозицією дозволити [PERSON] прийняти участь у оголошеному конкурсі. Позивач зазначає, що він є фахівцем в галузі неруйнівного контролю та технічної діагностики, в тому числі є заступником голови «Українського товариства неруйнівного контролю та технічної діагностики», його дисертація доктора технічних наук стосується спеціальності 05.15.07 Машини та агрегати нафтової і газової промисловості, з 1997 року отримав також атестат професора по кафедрі Методи та прилади контролю якості, яка на даний час трансформована згідно з проведеною реструктуризацією в кафедру інформаційно-вимірювальних технологій. Під керівництвом позивача захищено 3 докторських та 17 кандидатських дисертацій, які стосуються в тому числі і спеціальності 175 (раніше спеціальності 152 і 05.11.13), тобто відповідають профілю кафедри інформаційно-вимірювальних технологій. Також професор [PERSON] вже багато років викладає студентам магістерського рівня ряд специфічних дисциплін, таких як «Фандрайзинг», «Стратегія сталого розвитку і інженерна освіта», «Методологія наукових досліджень, та є керівником магістерських робіт. Для якісного викладання вказаних дисциплін ним підготовлено крім робочих програм з проектно-орієнтовною формою вивчення дисциплін, ще і навчальні посібники та розділи в колективних монографіях, що дає можливість задовольнити вимоги ліцензійних умов для виконання вказаних дисциплін. Незважаючи на вказані обставини, [PERSON] незрозумілі підставі, в тому числі правові, щодо недопуску до участі у конкурсі на заміщення посади професора кафедри інформаційно-вимірювальних технологій. За таких обставин позивач просить визнати недійсною та скасувати відмову № 62-17-26 від 16 травня 2024 року Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу щодо недопуску [PERSON] до участі у конкурсі на заміщення посади професора кафедри інформаційно-вимірювальних технологій ( а.с. 1-4). 19 травня 2025 року представником відповідача Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, вважаючи позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Обґрунтовуючи заперечення проти позовної заяви, відповідач зазначає, що Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу як заклад вищої освіти здійснює свою діяльність виключно до вимог Конституції України, Кодексу законів про працю України, в тому числі Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а також Законів України «Про освіту», «Про вищу освіту», «Про наукову і науково-технічну діяльність» та статуту, затвердженого Міністерством освіти і науки України, як органом управління. Одна із найважливіших підстав для не задоволення судом позовних вимог позивача є те, що відповідно до частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а лист Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу від 16.05.2024 № 32-17-26 [PERSON] отримав в той ж день, однак звернувся до суду майже через 11 місяців, а саме 01.04.2025. Позивачем не наведено жодних поважних причин для можливого поновлення судом пропущеного строку. Відповідач зазначає, що дотримався статті 55 Закону України «Про вищу освіту» і Положення про конкурсний відбір науково-педагогічних працівників, обрання директора науково-технічної бібліотеки та призначення на посаду директора навчально-наукового інституту (декана факультету) Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, введеного в дію наказом ректора від 16.02.2025 № 16, під час проведення конкурсного відбору науково-педагогічних працівників, а отже жодним чином не порушив права на працю позивача. На підставі Положення про конкурсний відбір науково-педагогічних працівників ректором Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу було видано наказ від 11.04.2024 № 111 «Про оголошення конкурсу» на заміщення науково-педагогічних посад, які зазначені в додатку до нього. Відповідно до пункту 4 наказу №111 було встановлено термін подання заяв із 11.04.2024 до 11.05.2024, а також в його додатку було встановлено вимоги до претендентів. Серед вимог на посаду професора кафедри інформаційно-вимірювальних технологій було зазначено наявність диплома доктора наук за спеціальністю 175 (152) та атестату професора. З представленою первинною заявою [PERSON] від 09.05.2024 про допуск в участі у даному конкурсі було додано серед документів копію диплома доктора технічних наук за спеціальністю 05.15.07 «Машини та агрегати нафтової та газової промисловості», яка не відповідає умовам даного конкурсу, тому що за новими шифрами дана спеціальність відноситься (трансформована) до спеціальності 133 «Галузеве машинобудування». Позивачем не була надана інформаційна довідка щодо відповідності претендента на посаду науково-педагогічного працівника, що унеможливило відповідно до пункту 2-2 даного Положення \~встановити його відповідність освітньої та/або професійної кваліфікації (у випадку його допущення до конкурсу). Також [PERSON] у 1972 році закінчив Івано-Франківський інститут нафти і газу за спеціальністю: «Автоматизація і комплексна механізація хіміко-технологічних процесів» та здобув кваліфікацію інженера електромеханіка, а в 1983 році захистив кандидатську дисертацію за спеціальністю 05.04.07 «Машини та агрегати нафтової та газової промисловості», що не пов`язані із даною галуззю знань та спеціальностей. Тема кандидатської дисертації підтверджується у власноруч написаній автобіографії [PERSON] від 08.08.1995, що подавалась до Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу для укладання контракту та призначення на посаду доцента, оскільки сам захист відбувся у 1983 році у Московському інституті нафтохімічної і газової промисловості ім. І.М. Губкіна та у зв`язку із цим, у відповідача немає іншої можливості перевірити та/або підтвердити дану інформацію. Відповідно до Переліку галузей знань і спеціальностей, за якими здійснюється підготовка здобувачів вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 № 266 (зі змінами, що діяли на той час), спеціальність 175 «Інформаційно-вимірювальні технології» не відповідає науковій спеціальності 05.15.07 «Машини та агрегати нафтової та газової промисловості». Таблиця відповідності\~Переліку наукових спеціальностей\~(Перелік 2011) та\~Переліку галузей знань і спеціальностей, за якими здійснюється підготовка здобувачів вищої освіти\~(Перелік 2015), затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України 06.11.2015\~ № 1151 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 12.04.2016\~ №419) не містить спеціальності 05.15.07 «Машини та агрегати нафтової та газової промисловості». У Переліку спеціальностей наукових працівників, затвердженого наказом Вищої атестаційної комісії України від 13 березня 1997 № 86, вперше з моменту видачі позивачу диплома доктора технічних наук за спеціальності 05.15.07 «Машини та агрегати нафтової та газової промисловості» (захист дисертації відбувся 04.07.1996, ДН №002646) дана спеціальність уже відсутня, оскільки вона трансформувалася в спеціальність 05.05.12 «Машини нафтової та газової промисловості», яка відповідає спеціальності 133 «Галузеве машинобудування» відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України 06.11.2015\~ № 1151 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 12.04.2016\~ № 419). Згідно з пунктами 35, 36, 37 Ліцензійних Умов провадження освітньої діяльності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 р. № 266 (зі змінами, що діяли на той час) здобувач ліцензії (ліцензіат), тобто Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу повинен бути забезпечений науково-педагогічними (педагогічними) та/або науковими працівниками, необхідними для реалізації освітніх компонентів, передбачених освітньою (освітніми) програмою (програмами) на відповідному рівні вищої освіти. Здобувач ліцензії (ліцензіат) повинен забезпечити кожний освітній компонент освітньої програми на відповідному рівні вищої освіти науково-педагогічними (педагогічними) та/або науковими працівниками з урахуванням відповідності їх освітньої та/або професійної кваліфікації.\~ Відповідність освітньої та/або професійної кваліфікації науково-педагогічних, педагогічних та наукових працівників освітньому компоненту визначається: на підставі документів встановленого зразка про: - про вищу освіту; - присудження наукового ступеня (однакова за змістом спеціальність (предметна спеціальність, спеціалізація); - наявність досвіду професійної діяльності (заняття) за відповідним фахом (спеціальністю, спеціалізацією) не менше п`яти років (крім педагогічної, науково-педагогічної, наукової діяльності); - керівництво (консультування) дисертації на здобуття наукового ступеня за спеціальністю, що була захищена в Україні або за кордоном; - щонайменше п`ятьма публікаціями у наукових виданнях, які включені до переліку фахових видань України, до науково-метричних баз, зокрема Scopus, Web of Science Core Collection, протягом останніх п`яти років. Щодо рішення кафедри інформаційно-вимірювальних технологій від 17.05.2024 про звернення до вченої ради Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу та керівництва Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу з пропозицією дозволити професору О.Карпашу прийняти участь у додатковому конкурсі, то дане рішення є рекомендаційним та таким, що не відповідає законодавству України та локальним актам Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу. О.Карпаш є видатним науковцем в галузях неруйнівного контролю та технічної діагностики, а також машини та агрегати нафтової і газової промисловості (про що, особисто зазначає в своїй позовній заяві), але не в галузі 17 «Електроніка, автоматизація та електронні комунікації» чи за спеціальністю 175 «Інформаційно-вимірювальні технології». В умовах конкурсу не було передбачено вимоги щодо наявності наукового керівництва дисертаційними роботами за напрямком галузі знань 17 «Електроніка, автоматизація та електронні комунікації». Також не вимагалося від претендентів обов`язкової наявності Диплома Лауреата державної премії України в галузі науки і техніки (за розробку і впровадження засобів неруйнівного контролю і технічної діагностики машинобудівного і нафтогазового обладнання і експлуатації) чи почесних звань «Заслужений діяч науки і техніки України» (за значний особистий внесок у соціально-економічний та культурний розвиток Івано-Франківської області, вагомі трудові здобутки), оскільки це вважатиметься дискримінацією по відношенню до інших претендентів на науково-педагогічну посаду. Вимоги щодо відповідності претендента профілю кафедри інформаційно-вимірювальних технологій не було передбачено в умовах конкурсу. Дане питання могло б розглядатися на засіданні даної кафедри у випадку допущення позивача до конкурсу. Наказом ректора Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу від 05.07.2023 № 179 було реорганізовано ряд структурних підрозділів, зокрема ліквідовано з 02.10.2023 кафедри «Енергетичного менеджменту та технічної діагностики» і «Метрології та інформаційно-вимірювальної техніки» та створено (на їх базі) нову кафедру «Інформаційно-вимірювальних технологій». Відповідно до наказу ректора Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу від 29.09.2023 № 234/3 [PERSON] переведено разом з іншими відповідними працівниками на новоутворену кафедру з 02.10.2023 по 30.06.2024, проте позивач подав заяву про звільнення із займаної посади (з роботи) за власним бажанням з 24.06.2024 та відповідно до наказу ректора Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу від 19.06.2024 № 200/3 його було звільнено на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України. У зв`язку\~із цим,\~ректором Івано-Франківського\~національного технічного\~університету нафти\~і газу\~було прийняте\~рішення та\~повідомлено листом\~від 16.05.2024 №62-17-26\~позивача про\~недопущення до\~конкурсу,\~оголошеного в\~наказі від\~11.04.2024\~№111\~через невідповідність\~в нього\~наявного диплома\~доктора наук\~за спеціальністю\~05.15.07\~(133)\~спеціальності 175\~(152). За таких обставин відповідач просить у задоволенні вимог позовної заяви відмовити у повному обсязі ( а.с. 38-43). Процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від\~03 квітня 2025\~року дану справу розподілено головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с.27-28). Ухвалою суду від 04 квітня 2025 року дану позовну заяву залишено без руху (а.с.29-30). Ухвалою суду від 25 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (а.с.35-36). 30 червня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 100). Пояснення учасників справи в судовому засіданні. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Калинюк Р.С. позовні вимоги підтримали на підставах, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу [PERSON] у судовому засіданні просив суд у задоволенні позову відмовити. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 11 квітня 2024 року ректором Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу було видано наказ № 111 «Про оголошення конкурсу» на заміщення посад науково-педагогічних працівників (а.с. 5-8). 09 травня 2024 року [PERSON] звертався до ректора Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу із заявою про допуск до участі у конкурсі, відповідно до наказу від 11.04.2024 (а.с. 9, 50). На дану заяву позивачу була дана відповідь № 62-17-26 від 16 травня 2024 року про те, що його не допущено до участі у конкурсі у зв`язку із невідповідністю дипломів доктора наук та кандидата наук спеціальності 175 (152) (а.с. 10). 17.05.2024 року було складено Витяг з протоколу № 11 засідання кафедри інформаційно-вимірювальних технологій від 17.05.2024 щодо подання заяви професором [PERSON] для участі у конкурсі на заміщення вакантної посади професора кафедри ІВТ (а.с.11-14). Директоратом фахової передвищої, вищої освіти Міністерства освіти і науки України 30.05.2025 була надана відповідь [PERSON] на його звернення (а.с.15). Позивач має диплом про закінчення в 1972 році Івано-Франківського інституту нафти і газу за спеціальністю: «Автоматизація і комплексна механізація хіміко-технологічних процесів» та здобув кваліфікацію інженера електромеханіка (а.с. 16). Рішенням вченої Ради Івано-Франківського державного технічного університету нафти і газу від 30 жовтня 1996 року [PERSON] присвоєно вчене звання доцента кафедри методів та приладів контролю якості (а.с.17). Рішенням вченої Ради Івано-Франківського державного технічного університету нафти і газу від 14 травня 1997 року [PERSON] присвоєно вчене звання професора (а.с.18). [PERSON] має диплом лауреата державної премії України в галузі науки і техніки (а.с.19). Позивачу [PERSON] Указом Президента України № 1223 від 18 травня 2001 року присвоєно почесне звання «Заслужений діяч науки і техніки України» (а.с.20). Позивач має вчену ступінь кандидата технічних наук (а.с.21). Рішенням спеціалізованої вченої Ради Івано-Франківського державного технічного університету нафти і газу від 04 лютого 1996 року [PERSON] присуджено науковий ступінь доктора технічних наук (а.с. 22). [PERSON] Указом Президента України № 53 від 20 січня 2020 року нагороджений орденом «За заслуги 3 ступеня» (а.с.23). Позивач нагороджений медаллю «За заслуги перед Прикарпаттям» (а.с.24). Положення про конкурсний відбір науково-педагогічних працівників, обрання директора науково-технічної бібліотеки та призначення на посаду директора навчально-наукового інституту (декана факультету), директора коледжу Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу затверджено на засіданні вченої ради Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу 16 лютого 2015 року № 02/459 (введено в дію наказом ректора від 16 лютого 2015 року № 16) (а.с.44-49). 08 серпня 1995 року позивачем складена автобіографія (а.с.51). [PERSON] складена дисертація на здобуття наукового ступеня доктора технічних наук на тему «Теоретичні основи, методи та засоби забезпечення роботоздатності трубних колон нових конструкцій» (а.с.52).Ректором Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу 05 липня 2023 року прийнято наказ № 179 «Про реорганізацію структурних підрозділів університету», на підставі якого було реорганізовано ряд структурних підрозділів, зокрема ліквідовано з 02.10.2023 кафедри «Енергетичного менеджменту та технічної діагностики» і «Метрології та інформаційно-вимірювальної техніки» та створено (на їх базі) нову кафедру «Інформаційно-вимірювальних технологій». (а.с.53-57). Згідно Витягу з наказу № 234/3 від 29 вересня 2023 року [PERSON] переведено на посаду професора на 0,6 ставки кафедри інформаційно-вимірювальних технологій з 02.10.2023 по 31.08.2024 (а.с.58). Наказом № 200/3 від 19 червня 2024 року ректора Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу [PERSON] звільнено із займаної посади за власним бажанням стаття 38 Кодексу законів про працю України з 24.06.2024 (а.с.59). 14 листопада 2024 року був укладений договір підряду між Івано-Франківським національним технічним університетом нафти і газу, Замовником, та [PERSON] , Виконавцем, за яким Виконавець зобов`язується на свій ризик виконати: консультаційні послуги з технічних питань, а Замовник прийняти та оплатити надані послуги (а.с. 78-79). [PERSON] складено автореферат дисертації на здобуття наукового ступеня доктора технічних наук на тему « Методи та засоби забезпечення роботоздатності трубних колон» (а.с.80-84). У 1983 році [PERSON] захистив кандидатську дисертацію за спеціальністю 05.04.07 «Машини та агрегати нафтової та газової промисловості» (а.с.85-89). Позивачем долучено до матеріалів справи копію бібліографічного покажчика «Методи та засоби забезпечення технологічної безпеки обладнання, споруд і конструкцій довготривалої експлуатації» (а.с.90-96). [PERSON] нагороджено відзнакою начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба «Хрест Орла» (а.с.97). Позивача нагороджено грамотами начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (а.с.98,99). Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду за результатами розгляду справи. Згідно з частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частинами першою-третьою статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Конкурс (змагання)\~має право\~оголосити фізична\~або юридична\~особа (засновник\~конкурсу). (частина перша статті 1150 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 1154 Цивільного кодексу України результати конкурсу можуть бути оскаржені заінтересованою особою до суду. Стаття 54 Закону України «Про вищу освіту» передбачає, що перелік посад науково-педагогічних і педагогічних працівників закладів вищої освіти установлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік посад наукових працівників закладу вищої освіти визначається відповідно до\~Закону України\~"Про наукову і науково-технічну діяльність". Посади науково-педагогічних і педагогічних працівників закладів вищої освіти можуть займати особи, які мають ступінь магістра та/або науковий (освітньо-творчий) ступінь, та/або вчене звання. Статутом закладу\~вищої освіти\~можуть встановлюватися\~відповідно до\~законодавства додаткові\~вимоги до\~осіб,\~які можуть\~займати посади\~науково-педагогічних\~і педагогічних\~працівників.\~ Педагогічні працівники призначаються на посаду та звільняються з посади керівником закладу вищої освіти. Педагогічні працівники кожні п`ять років проходять атестацію. За результатами атестації визначається відповідність працівників займаній посаді, присвоюються кваліфікаційні категорії, педагогічні звання. Порядок проведення\~атестації педагогічних\~працівників встановлюється\~центральним органом\~виконавчої влади\~у сфері\~освіти і\~науки. Перелік кваліфікаційних категорій і педагогічних звань педагогічних працівників визначається Кабінетом Міністрів України. Науково-педагогічні працівники призначаються на посади за результатами конкурсного відбору, порядок проведення якого затверджується вченою радою закладу вищої освіти. Заклади вищої освіти можуть укладати короткострокові трудові договори з іноземними громадянами відповідно до законодавства. В окремих\~випадках,\~у разі\~неможливості забезпечення\~освітнього процесу\~наявними штатними\~працівниками,\~вакантні посади\~науково-педагогічних\~працівників можуть\~заміщуватися за\~трудовим договором\~до проведення\~конкурсного відбору\~на ці\~посади у\~поточному навчальному\~році. Особа у закладі вищої освіти не може одночасно займати дві та більше посад, що передбачають виконання адміністративно-управлінських функцій. Згідно з правовим висновком Верховного Суду, висловленим у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 686/21123/19 (провадження № 61-22928св19), невідповідність учасника конкурсу кваліфікаційним вимогам є підставою не лише для оскарження рішення про допущення учасників до участі у конкурсі, а і рішення про результати проведеного конкурсу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Позивачем [PERSON] позовних вимог про оскарження результату конкурсу, до участі в якому його не було допущено, не заявлено, а тому, виходячи із засад диспозитивності, судом не вирішувалося питання щодо оскарження результатів конкурсу на заміщення посад науково-педагогічних працівників. Відповідно до позицій Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у постановах від 12 травня 2021 року у справі № 9901/286/19, від 9 квітня 2019 року у справі № 9901/611/18, від 21 серпня 2019 року у справі № 9901/283/19 та інших), право на оскарження акту індивідуальної дії надано особі, щодо якої його прийнято або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить визнати недійсною та скасувати відмову № 62-17-26 від 16 травня 2024 року Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу щодо його недопуску до участі у конкурсі на заміщення посади професора кафедри інформаційно-вимірювальних технологій. Підставою для відмови стала невідповідність дипломів доктора наук та кандидата наук спеціальності 175 (152). Судом встановлено, що на підставі Положення про конкурсний відбір науково-педагогічних працівників ректором Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу було видано наказ від 11 квітня 2024 року № 111 «Про оголошення конкурсу» на заміщення науково-педагогічних посад, які зазначені в додатку до нього. У пункту 4 наказу №111 було встановлено термін подання заяв із 11.04.2024 до 11.05.2024, а також в його додатку було встановлено вимоги до претендентів. Серед вимог на посаду професора кафедри інформаційно-вимірювальних технологій було зазначено наявність диплома доктора наук за спеціальністю 175 (152) та атестату професора. З представленою первинною заявою О.Карпаша від 09.05.2024 про допуск в участі у даному конкурсі було додано серед документів копію диплома доктора технічних наук за спеціальністю 05.15.07 «Машини та агрегати нафтової та газової промисловості», яка не відповідає умовам даного конкурсу, бо дана спеціальність відноситься (трансформована) до спеціальності 133 «Галузеве машинобудування». Доказів протилежного стороною позивача не надано. Відповідно до пункту 22 Положення про конкурсний відбір науково-педагогічних працівників серед обов`язкових документів, які повинен подати претендент на посаду науково-педагогічного працівника, є \~інформаційна довідка щодо відповідності претендента на посаду науково-педагогічного працівника Ліцензійним умовам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 № 266. Позивачем не було надано відповідачу інформаційну довідку щодо відповідності претендента на посаду науково-педагогічного працівника Ліцензійним умовам. У матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про протилежне, а судом не встановлено. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у 1972 році закінчив Івано-Франківський інститут нафти і газу за спеціальністю: «Автоматизація і комплексна механізація хіміко-технологічних процесів» та здобув кваліфікацію інженера електромеханіка, а в 1983 році захистив кандидатську дисертацію за спеціальністю 05.04.07 «Машини та агрегати нафтової та газової промисловості». Відповідно до Переліку галузей знань і спеціальностей, за якими здійснюється підготовка здобувачів вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2015 № 266 (зі змінами, що діяли на той час), спеціальність 175 «Інформаційно-вимірювальні технології» не відповідає науковій спеціальності 05.15.07 «Машини та агрегати нафтової та газової промисловості». Таблиця відповідності\~Переліку наукових спеціальностей\~(Перелік 2011) та\~Переліку галузей знань і спеціальностей, за якими здійснюється підготовка здобувачів вищої освіти\~(Перелік 2015), затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України 06.11.2015\~ № 1151 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 12.04.2016\~ №419) не містить спеціальності 05.15.07 «Машини та агрегати нафтової та газової промисловості». У Переліку спеціальностей наукових працівників, затвердженого наказом Вищої атестаційної комісії України від 13 березня 1997 № 86, вперше з моменту видачі позивачу диплома доктора технічних наук за спеціальності 05.15.07 «Машини та агрегати нафтової та газової промисловості» (захист дисертації відбувся 04.07.1996, ДН №002646) дана спеціальність уже відсутня, оскільки вона трансформувалася в спеціальність 05.05.12 «Машини нафтової та газової промисловості», яка відповідає спеціальності 133 «Галузеве машинобудування» відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України 06.11.2015\~ № 1151 (у редакції наказу Міністерства освіти і науки України 12.04.2016\~ № 419). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є видатним науковцем в галузях неруйнівного контролю та технічної діагностики, а також машини та агрегати нафтової і газової промисловості (про що, особисто зазначає в своїй позовній заяві), але не в галузі 17 «Електроніка, автоматизація та електронні комунікації» чи за спеціальністю 175 «Інформаційно-вимірювальні технології». Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач дотримався вимог Закону України «Про вищу освіту» і Положення про конкурсний відбір науково-педагогічних працівників, обрання директора науково-технічної бібліотеки та призначення на посаду директора навчально-наукового інституту (декана факультету) Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, введеного в дію наказом ректора від 16.02.2025 № 16, під час проведення конкурсного відбору науково-педагогічних працівників, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Виходячи з вимог\~статті 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави. Як зазначене вище, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з підстав його недоведеності. Тому посилання відповідача на застосування строку позовної давності суд вважає такими, що не мають правового значення, оскільки підставою відмови у позові є його недоведеність, а не пропуск позовної давності. Усі інші пояснення учасників справи, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених у цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції\~про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року). Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, не встановив порушення з боку відповідача прав позивача у сфері трудових відносин, а тому заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, тому немає підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed