Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 09.03.2018 між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 2018236274, за умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 13249 грн. 70 коп. з метою придбання товару, зі сплатою комісії за надання виписок по кредиту, смс-інформування 300 грн., загальний розмір кредиту 13549 грн. 70 коп., строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків, які нараховуються за ставкою 0,01% річних та відкрито кредитну лінію строком на три роки. АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за кредитним договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти, які зарахував на картковий рахунок позичальника [PERSON] 18.08.2021 АТ ОТП Банк відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю ТОВ Цикл Фінанс (далі ТОВ «Цикл Фінанс») на підставі договору факторингу № 18/08/21. Відповідач належним чином свої зобов`язання за вказаним договором про надання споживчого кредиту ні перед первісним кредитором, ні перед фактором не виконала, що призвело до виникнення заборгованості за кредитом. Станом на день відступлення права вимоги 18.08.2021 загальний розмір заборгованості становить 49874 грн. 53 коп., з яких: 31600 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 18274 грн. 53 коп. - заборгованість за відсотками. 23.06.2025 ТОВ «Цикл Фінанс» направило відповідачу вимогу про погашення кредитної заборгованості, яка залишилася без виконання. Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 49874 грн. 53 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та 3000 грн. 00 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач позов визнала частково, у сумі 30691 грн. 67 коп. При цьому вказала, що вона достроково погасила кредит за вказаним кредитним договором у січні 2019 року у сумі 18981 грн. 32 коп. Із наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що позивачем неправомірно нараховувалися відсотки та штрафні санкції. Строк дії кредитного договору закінчився 08.03.2021, однак позивач продовжував неправомірно нараховувати відсотки поза межами кредитування, до липня 2021 року, а також нараховувалися на відсотки на заборгованість по відсотках, що є подвійною мірою відповідальності. Крім того, позивач застосував подвійні санкції, нараховуючи одночасно відсотки за прострочку та штрафи, не врахував положення Закону України «Про споживче кредитування» щодо обмеження у нарахуванні неустойки в період з 01.03.2020 по 30.04.2020, тобто у період введення мораторію під час поширення короновірусної хвороби (COVID-19). Також вказала, що нею на виконання договору було сплачено 18981 грн. 32 коп., які були безпідставно зараховані на сплату штрафів та відсотків. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 09.03.2018 між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 2018236274, за умовами якого позичальник отримала кредит у сумі 13249 грн. 70 коп. з метою придбання товару, зі сплатою комісії за надання виписок по кредиту, смс-інформування 300 грн., загальний розмір кредиту 13549 грн. 70 коп., строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків, які нараховуються за ставкою 0,01% річних, що підтверджується договором про споживчий кредит №2018236274 від 09.03.2018, графіком платежів, згодою-дозволом на обробку персональних даних, анкетою-заявою на отримання кредиту, паспортом споживчого кредиту, орієнтовним графіком споживчого кредиту, розпискою про отримання картки, емітованої АТ «ОТП Банк», які містять підпис позичальника [PERSON] та відкрито картковий рахунок з кредитною лінією терміном на 3 роки, до лютого 2021 року, що зазначено на емітованій на ім`я позичальника картці. Із товарного чека від 09.03.2018, специфікації до кредитного договору, видаткової накладної, фіскального чеку від 09.03.2018 вбачається, що позичальником [PERSON] кредитні кошти використано для придбання ноутбука та комплектуючих до нього. Наведене також вказує на те, що АТ «ОТП БАНК» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується розпискою про отримання картки від 09.03.2018, зі строком дії до 02/21, випискою по особовому рахунку позичальника [PERSON] . Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути повернутий позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною платою за його користування. Згідно зі ст. 525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонам. Відповідач належним чином свої зобов`язання за договором кредиту не виконав, що призвело до виникнення заборгованості за кредитним договором. Із наданого суду розрахунку заборгованості, виписки про рух коштів вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, здійснювала часткове погашення кредиту та станом на 22.07.2021 загальний розмір заборгованості складає 49874 грн. 53 коп., з яких: 31600 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 18274 грн. 53 коп. - заборгованість за відсотками. Також встановлено, що 18.08.2021 АТ ОТП Банк відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Цикл Фінанс» на підставі договору факторингу № 18/08/21, що підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників № 1 до догвору факторингу від 18.08.2021. Згідно витягу з додатку №1 до договору факторингу № 18/08/21 від 18.08.2021 заборгованість відповідача перед позивачем становить 49874 грн. 53 коп., з яких: 31600 грн. 00 коп. - прострочена заборгованості за тілом кредиту, 18274 грн. 53 коп. - прострочена заборгованості за відсотками. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Із матеріалів справи встановлено, що представником позивача 23.06.2025 на адресу відповідача направлялася досудова вимога про погашення кредитної заборгованості, яка залишилася без виконання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зазначено, що «право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16) вказано, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Із договору про споживчий кредит від 09.03.2018 вбачається, що строк, на який видається кредит у сумі 13249 грн. 70 коп. становить 24 місяці, загальний розмір кредитної лінії становить 2000 грн., строк користування кредитною лінією - три роки з моменту підписання договору, тобто до 09.03.2021. Із виписки з рахунку позичальника [PERSON] вбачається, що кредитні кошти за користування кредитною лінією позичальнику надані у сумі 31600 грн., що відображено у графі використання коштів та нею здійснювалося часткове погашення заборгованості за кредитом у сумі 18155 грн., що відображено в графі надходження коштів. Відсотки за користування кредитною лінією та відсотки за прострочену заборгованість у сумі 18274 грн. 53 коп. нараховані до 22.07.2021, тобто поза межами строку визначеного договором, який становить до 09.03.2021. Таким чином проценти за кредитом у розмірі 0,01 річних від загального розміру кредиту 31600 грн. мають нараховуватися саме у період з 09.03.2018 до 09.03.2021, що становить 2730 грн. 24 коп. (75 грн. 84 коп. проценти за кожен день прострочення х 36 місяців). За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Зокрема, підлягає до стягнення 31600 грн. 00 коп. заборгованості за тілом кредиту та 2730 грн. 24 коп. відсотків за користування кредитом, а всього 34330 грн. 24 коп. Доказів протилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору, отримання кредитних коштів та наявність простроченої заборгованості за кредитом. Також нею не підтверджено належними доказами погашення кредиту. Згідно зі ст. 526\~ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У встановлені кредитним договором строки відповідач не виконала свої боргові зобов`язання. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України \~позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. За наведених обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитом у сум 34330 грн. 24 коп. Встановлено, що витрати позивача зі сплати судового збору становлять 2422 грн. 40 коп., витрати на правничу допомогу 3000 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, (34330,24 х 100) : 49874 грн. 53 коп. = 69%, тобто позов задоволено на 69 %. При визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, суд наводить наступний розрахунок: 2422 грн. 40 коп. х 69 % = 1671 грн. 46 коп., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1671 грн. 46 коп. судових витрат зі сплати судового збору. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2070 грн. 00 коп. (3000 грн. х 69%). На підставі викладеного та

Outcome: partial