Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач 27.06.2025 звернувся до Київського районного суду м.Одеси з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №94724 від 14.01.2022 в розмірі 55\~572,23 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.01.2022 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір №94724, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 19\~319 грн строком на 546 днів зі сплатою відсотків у розмірі 210% річних. 28.01.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу, в результаті якого позивач отримав право вимоги до відповідача. Розмір заборгованості [PERSON] становить 55\~572,23 грн, з яких: 19 319 грн основна сума боргу, 34\~252,23 грн відсотки, 2\~001 грн - комісія. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань позивач звернувся до суду. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 04.09.2025 справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м.Одеси. Справа 23.10.2025 надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та 24.10.2025 була передана судді Бондарю В.Я. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2025 провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 25.11.2025. У судове засідання 25.11.2025 учасники справи не з`явилися, сповіщалися про час, дату та місце судового розгляду належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 25 листопада 2025 року. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши докази\~в їх\~сукупності,\~приходить до\~наступних висновків.\~ Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Судом встановлено, що 14 січня 2021 року [PERSON] подав заяву до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» заяву №100351419 заяву на видачу кредиту, в результаті чого між ними укладено договір №94724 про споживчий кредит, згідно п.2.2.2 якого, перший транш в сумі 19\~319 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 17\~000,72 грн на № рахунку / картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті, у розмірі 2\~318,28 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Другий транш мав окремо погоджуватися позичальником. Кредит надано на 546 днів зі сплатою відсотків у розмірі 210% річних. Згідно розрахунку заборгованості, у [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 55\~572,23 грн, з якої: 19 319 грн основна сума заборгованості, 34\~252,23 грн відсотки за кредитом, 2\~001 грн - комісія. 28 січня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №28012025. Згідно з реєстру боржників до договору факторингу №28012025 від 28.01.2025, ТОВ «Факторинг Партнерс» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №94724 на суму 55\~572,23 грн. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). При цьому, згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). ТОВ «Факторинг Партнерс» має право на звернення до суду з дійсним позовом оскільки ТОВ «ФК «Кредіплюс» передало йому право вимоги за вищевказаним договором. ТОВ «Факторинг Партнерс» є належним позивачем у справі та за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Договір відступлення права вимоги не визнаний судовим рішенням недійсним, вказаний договір на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідач був вільним в укладанні зазначеного договору та був обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши кредитні документи. Своїми діями [PERSON] погодився з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами та комісії, тому позов ТОВ «Факторинг Партнерс» щодо стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Факторинг Партнерс». Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам, тобто сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача у розмірі 2\~422,40 грн. 02 липня 2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс» уклали договір про надання правової допомоги №02-07/2024. Згідно витягу з акту №11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 ОА «Лігал Ассістанс» надано послуги у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 16\~000 грн, з яких: 4 000 грн надання усної консультації з вивчення документів; 12 000 грн складення позову заяви про стягнення боргу. На переконання\~суду заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає принципам співмірності, розумності та справедливості позов, адже позов є типовим, враховуючи, що адвокат кожен раз подає тотожні позови, не є необхіднім усна консультація, яка зайняла 2 години. Крім того, така послуга як підготовка пропозиції, яка зайняла 3 годин не приймається до уваги, адже неможливо встановити, про які дії вчинені адвокатом йдеться в такій дії. Позов підписаний та направлений директором товариством, адвокат лише склав позовну заяву на 4 аркуша. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 500 грн. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. Таким чином судові витрати становлять в загальному 3\~922,40 грн.

Outcome: approved