Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

30 вересня 2025 року представник позивача ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" Сарана А.О. звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В направленому на адресу суду позові представник позивач зазначив, що 18.03.2025 року між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 18.03.2025-100001101, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до його умов вказаного договору позивачем надано відповідачеві кредит у розмірі 10000,00 грн. строком на 168 днів, дата повернення кредиту 01.09.2025, за процентною ставкою - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших семи чергових періодів користування кредитом, комісія пов`язана з наданням кредиту становить 500,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання в належний спосіб. Проте, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, за вказаним кредитним договором у відповідача виникла заборгованість станом на звернення до суду у розмірі 30300,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 10000,00 грн., заборгованості по процентах в сумі 13300,00 грн., комісії в сумі 2000,00 грн. та неустойці за кожен день невиконання зобов`язання у розмірі 5000,00 грн. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості за кредитом та судові витрати. Відповідно до ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01.10.2025 цивільна справа № 541/3848/25 передана до Великобагачанського районного суду Полтавської області для розгляду за підсудністю (а.с. 15). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 цивільну справу № 541/3848/25 передано на розгляд судді Ячалу Юрію Івановичу (а.с. 39). Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 03.11.2025 відкрито провадження по вказаній цивільній справі та призначено судове засідання (а.с. 42). В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 8). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день та час судового розгляду справи повідомлений в належний спосіб, заяв про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву до суду не подав (а.с. 48-49). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 18 березня 2025 року між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 18.03.2025-100001101, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору (а.с. 19-25). Згідно п. 3.1. Договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до паспорту споживчого кредиту, відповідачу надано кредит у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується інформацією про перерахунок коштів від 18.03.2025 року, строком на 168 днів за процентною ставкою - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом семи чергових періодів користування кредитом, комісія пов`язана з наданням кредиту становить 500,00 грн. Дата повернення кредиту 01.09.2025 року. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором Е454 (а.с. 17-18). Відповідно до довідки про стан заборгованості за кредитним договором № 18.03.2025-100001101 від 18.03.2025 внаслідок не виконання відповідачем своїх зобов`язань, утворилась заборгованість у розмірі 30300,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 10000,00 грн., заборгованості по процентах в сумі 13300,00 грн., комісії в сумі 2000,00 грн. та неустойці за кожен день невиконання зобов`язання у розмірі 5000,00 грн. (а.с. 26). Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Згідно із статтями 525, 526, 629 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться; договір є обов`язковим для виконання сторонами; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Виходячи з положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" (зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України "Про споживче кредитування" кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти в кредит у розмірі 10000,00 грн. Відповідач договірного зобов`язання по поверненню кредиту не виконав, таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 10000,00 грн., заборгованості по процентах в сумі 13300,00 грн. та комісії в сумі 2000,00 грн., що становить 25300,00 грн., ґрунтується на законних вимогах, підтверджена належними та допустимими доказами та вимогу щодо стягнення заборгованості в цій частині слід задовольнити. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за неустойкою в сумі 5000,00 грн., то суд не знаходить підстав для задоволення в цій частині позовних вимог з огляду на таке. З 24.02.2022 відповідно до\~Закону України "Про\~правовий режим\~воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. 15.03.2020 Верховна Рада України прийняла\~Закон України № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", яким\~розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України\~доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також\~розділ ІV "Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~Закону України\~"Про\~споживче кредитування" доповнено пунктом 61, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4\~ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". На підставі вищевикладеного вимога в частині стягнення неустойки у розмірі 5000,00 грн. з відповідача задоволенню не підлягає. Таким чином, позов ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за Кредитним договором № 18.03.2025-100001101 від 18.03.2025 підлягає до задоволення в сумі 25300,00 грн. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 25300,00 гривень, що становить 83,5 % від заявленої суми позовних вимог, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню у відповідному процентному відношенні судові витрати в сумі 2022,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial