Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~18.09.2025 представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати укладеною додаткову угоду від 26.06.2025 до договору оренди землі 196/15 від 11.08.2015 між ТОВ «Райз Північ» та [PERSON] . Визнати відсутнім у [PERSON] права оренди земельної ділянки площею 3,5679 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0126, яка розташована на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, номер запису про інше речове право: 61067433. Скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 3,5679 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0126, яка розташована на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, номер запису про інше речове право: 61067433. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що 01.08.2015 ПрАТ «РАЙЗ МАКСИМКО» з [PERSON] договір оренди землі № 196/15, на підставі якого набуло право оренди земельної ділянки площею 3,5679 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0126, яка розташована на території Кардашівської сільської ради Охтирського р-ну, Сумської області (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва); Додатковою угодою від 09.01.2018 до Договору (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) сторону Орендаря змінено на ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ». Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди вказаної земельної ділянки, яка знаходиться на Кардашівської сільської ради Охтирського р-ну, Сумської області проведено державну реєстрацію іншого речового права: номер запису 11633973. Згідно з пунктом 8 вказаного вище договору, він укладений строком на 10 років, а після закінчення цього строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії цього договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. З урахуванням дати державної реєстрації договору оренди, десятирічний строк договору сплив 01.08. 2025 року. Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі, 26.06.2025 ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» надіслало [PERSON] лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі № 196/15 від 01.08.2025, який відповідач отримав 30.06.2025. Таким чином, до закінчення строку дії договору оренди позивач, як добросовісний орендар, маючи законні сподівання на продовження дії договору оренди землі на новий строк, у встановленому порядку звернувся до орендодавця з метою реалізації переважного права на поновлення договору, яке йому гарантоване умовами договору та положеннями вказаної норми права та запропонував підписати додаткову угоду, що підтверджується квитанцією установи поштового зв`язку про прийняття поштового відправлення та трекінгом відстеження відправлення. \~ \~ \~ \~Відповідач зобов`язаний був протягом місяця розглянути на предмет відповідності вимогам закону, узгодити, за необхідності, істотні умови договору, а за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. \~ \~ \~ \~Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист відповідач не надала, тобто не скористалася правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечила проти продовження Договору на новий строк. При цьому позивач (орендар) належно виконував свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором та законом строк повідомив орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди на новий строк та надав проєкт додаткової угоди. Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді позивача і не вибувала з його користування протягом строку дії договору оренди землі. Позивач продовжує користуватися земельною ділянкою, а відповідач, у відповідь на отриманий проєкт додаткової угоди, не надіслав повідомлення про заперечення на пропоновані умови або зустрічну пропозицію, що вказує на існування правових підстав для визнання додаткової угоди укладеною. Отже, позивач вважає поновленим Договір оренди землі № 196/15 від 01.08.2015 на підставі частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі», а тому наявні підстави для визнання укладеною Додаткової угоди про поновлення строку його дії в судовому порядку. Разом з тим, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.09.2025 року, право оренди вказаної земельної ділянки, яка знаходиться на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області проведено державну реєстрацію іншого речового права: номер запису 61067433. Таким чином, позивач дізнався про те, що [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки, яка знаходилась в оренді у позивача, з [PERSON] . Відповідно до ст. 27 Закону №161-ХІV орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Вважає неправомірними дії відповідачів щодо укладення договору оренди на земельну ділянку, яка знаходилась в оренді у позивача, що грубо порушує норми ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», а заявлені позивачем у позові вимоги відповідають встановленим ч. 2 ст. 16, ст. 651 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 20, ст. 188 Господарського кодексу України та ст. 33 «Про оренду землі» способом захисту порушених прав позивача і є ефективним способом їх захисту у спірних правовідносинах. Запропонована позивачем до укладення з відповідачем у судовому порядку додаткова угода стосується як внесення змін до Договору оренди земельної ділянки № 196/15 від 01.08.2015 (зі всіма змінами та доповненнями до нього чинними на момент його поновлення) так і поновлення цього договору на новий строк. На думку позивача, відмовивши в укладенні цієї додаткової угоди відповідач порушив права позивача на укладення додаткової угоди у формі єдиного письмового документу, як про внесення законних змін до Договору оренди землі № 196/15 від 01.08.2015 (зі всіма змінами та доповненнями до нього чинними на момент його поновлення), так і про його поновлення на новий строк. Отже,\~враховуючи,\~що нормами\~законодавства України,\~прямо встановлена\~обов`язковість\~оформлення додаткової\~угоди до\~договору оренду\~землі для\~оформлення факту\~його поновлення\~і виникнення\~за орендарем\~права оренди\~(стаття\~640\~Цивільного кодексу\~України,\~стаття 125\~Земельного кодексу\~України),\~в даному\~випадку правильним\~способом захисту\~цивільного права\~чи інтересу\~позивача,\~який відповідає\~вимогам статті\~16\~Цивільного кодексу\~України є\~визнання поновленим\~договору оренди\~землі та\~визнання укладеної\~додаткової угоди\~до договору\~оренди землі\~в редакції,\~запропонованій відповідачу.\~Тому вважає,\~що з\~урахуванням того,\~що ТОВ\~«РАЙЗ ПІВНІЧ»\~належно виконувало\~свої обов`язки\~за договором\~оренди,\~в установлений\~договором строк\~повідомило орендодавця\~про намір\~скористатись переважним\~правом на\~укладення договору\~оренди на\~новий строк,\~воно має\~право на\~поновлення договору\~на підставі\~статті 33\~Закону України\~«Про оренду\~землі». Також вказав, що сам по собі факт визнання недійсним договору оренди, укладеного з новим орендарем, не зумовлює автоматичного поновлення переважного права попереднього орендаря, яке підлягає захисту у спосіб, установлений законом, а саме шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди. Якщо первинний орендар має право на укладення договору оренди (додаткової угоди до неї), то наявні два різні порушення прав первинного орендаря: з боку орендодавця (який відмовляється укладати додаткову угоду до договору оренди) та з боку наступного орендаря (який незаконно заволодів майном- правом оренди- шляхом реєстрації цього права). Тому належним способам захисту прав первинного орендаря відповідають дві позовні вимоги- про спонукання до укладення додаткової угоди (тобто про визнання такої угоди укладеної) та про визнання відсутнім права оренди наступного орендаря. Зазначає, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Тому вважає, що вимоги про визнання укладеною додаткову угоду №3 від 26.06.2025 до договору оренди землі 196/15 від 01.08.2025 між ТОВ «Райз Північ» та [PERSON] , визнання відсутнім у [PERSON] права оренди вищезазначеної земельної ділянки та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки площею 3,5679 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0126, яка розташована на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, номер запису про інше речове право: 61067433є належним способом захисту порушених прав позивача. Посилаючись на норми діючого законодавства, позивач просив задовольнити позовні вимоги. 06.10.2025 ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області провадження у справі відкрито, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 20.10.2025 до суду надійшов відзив від представника відповідачів адвоката Абрамовича О.В. У відзиві представник відповідачів заперечує проти позову, відповідачі вважають позов безпідставним та необґрунтованим, просив відмовити в задоволенні посилаючись на таке. Так, у відзиві зазначає, що відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,5679 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0126, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серія ЯД № 149209 від 18.07.2007. 01.08.2015 [PERSON] уклав з ПрАТ «Райз-Максимко» договір оренди землі № 196/15, згідно з яким передав у строкове платне користування дану земельну ділянку строком на 10 років. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на момент укладення договору становила 93520,39 грн. Сторонами визначено річну орендну плату в розмірі 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 4676,02 грн. Договір зареєстровано 17.10.2015 державним реєстратором Охтирського міськрайонного управління юстиції Вялик Р.В., номер запису про інше речове право: 11633973. 09.11.2018 Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко», Товариство з обмежено відповідальністю «РАЙЗ ПІВНІЧ» та [PERSON] уклали трьохсторонню додаткову угоду № 1 до даного договору оренди, в якій новий орендар ТОВ «РАЙЗ ПІВНІЧ» бере на себе всі права та обов`язки Орендаря від Приватного акціонерного товариство «Райз-Максимко». Також сторонами визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 112224, 47 грн. З 2017 року орендна плата складає 11225, 45 грн, що становить 10% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 15.07.2019 року [PERSON] уклав з ТОВ «Райз Північ» додаткову угоду № 2 до даного договору оренди землі, у якій сторони визначили, орендна плата становить 11% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тобто 12344, 69 грн. Термін дії договору оренди повинен був закінчитися 01.08.2025. 27.03.2025 [PERSON] направив Товариству з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» (Сумська обл., Сумський р-н, смт. Степанівка, вул. Заводська, 4) повідомлення, поштове відправлення № 4270600110529, в якому повідомив, що не бажає поновлювати і продовжувати договірні відносини з ТОВ «Райз Північ» за договором оренди землі №196/15 та просить повернути орендовану земельну ділянку по закінченню договору оренди 01.08.2025 в стані, придатному для подальшого використання. По закінченню терміну дії договору [PERSON] бажає обробляти самостійно земельну ділянку. У даному листі-повідомленні [PERSON] посилався на положення п. б ч. 1 ст. 90 Земельного кодексу України, де визначено, що власник земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі. Це повідомлення ТОВ «Райз Північ» отримало 31.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 4270600110529. 30.06.2025 року [PERSON] отримав від ТОВ «Райз Північ» лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі. Проте, додаткову угоду на продовження дії договору оренди він не підписував, оскільки цього не бажав, про що вже повідомив ТОВ «Райз Північ» у своєму листі від 27.03.2025. Позиція [PERSON] була досить чітка та зрозуміла він не бажає продовжувати договірні відносини з даним товариством і просить повернути їй земельну ділянку по закінченню строку дії договору. Тому, 05.08.2025 за заявою [PERSON] припинено право оренди земельної ділянки площею 3,5679 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0126 згідно договору оренди землі № 196/15 від 01.08.2015, номер запису про інше речове право: 11633973. Ці обставини підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав № 438500248 від 07.08.2025. Також звертав увагу суду на те, що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк виникає за умови належного виконання ним умов договору. Пунктом 10 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. В даному випадку, на думку представника відповідачів, ТОВ «Райз Північ» не виконував взяті на себе договірні зобов`язання в частині обчислення та виплати орендної плати з урахуванням індексації, а тому порушив умови договору. За підрахунками представника відповідачів загальна сума недоплати орендної плати з урахуванням індексації по договору оренди землі № 196/15 від 01.08.2015 за період з 2021 по 2024 роки становить 21057,50 грн. Тобто, на думку сторони відповідачів, у позивача навіть не виникло переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, адже за період дії договору оренди землі № 196/15 від 01.08.2015 він не доплатив [PERSON] 21057,50 грн орендної плати. Повідомив суд, що з цього приводу [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом. Оскільки [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,5679 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0126, то згідно з положеннями законодавства України він має право розпоряджатися нею на власний розсуд. Саме тому 08.08.025 року [PERSON] уклав з фізичною особою- підприємцем [PERSON] договір оренди землі, відповідно до якого передав належну йому на праві власності земельну ділянку площею 3,5679 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0126 в строкове платне користування терміном на 10 років. Право оренди земельної ділянки зареєстроване за ФОП [PERSON] 08.08.2025, номер запису про інше речове право: 61067433, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав № 439079159 від 12.08.2025. Тому представник відповідачів вважає, що ніякого права позивача не порушено, оскільки у нього не виникало переважне право на укладення нового договору оренди землі, так як свою волю на припинення договірних відносин [PERSON] виклав у листі-повідомленні від 27.03.2025. Крім того, як вважає представник відповідачів, ТОВ «Райз Північ» не виконувало взяті на себе договірні зобов`язання в частині повної виплати орендної плати, допустивши заборгованість за договором оренди землі № 196/15 в сумі 21057,50 грн, [PERSON] має право вільно розпоряджатися своєю земельною ділянкою, в тому числі самостійно її обробляти чи передати її іншій особі на умовах, визначених в договорі і це її право не може бути скасоване чи обмежене будь-ким. У зв`язку з цим просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. 03.11.2025 представник відповідачів подав заяву про розподіл судових витрат. 05.11.2025 підготовче провадження було закрито і справу призначено до розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. 24.11.2025 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю. Також надав заперечення щодо витрат відповідачів на правничу допомогу адвоката. Вважає, що вказаний представником відповідачів адвокатом Абрамовичем розмір витрат не є повною мірою обґрунтованим та не відповідає критерію розумності та необхідності. Від представника відповідачів надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідачів. Проти задоволення позовних вимог заперечує, позиція викладена у відзиві. Суд вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, дійшов такого. Так, судом встановлено, що 01.08.2015 між [PERSON] як орендодавцем та ПрАТ «Райз Максимко» як орендарем укладено договір оренди землі №196/15 , предметом якого є земельна ділянка площею 3,5679 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0126, яка розташована на території Кардашівської сільської ради Охтирського району Сумської області ( а.с. 24-25). Пунктом 8 вказаного договору передбачено, що договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 ( тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Пунктом 37 договору передбачено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Також п. 43 договору про оренду землі 196/15 від 01.08.2015 передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, договір оренди землі №196/15 був внесений до відповідного реєстру ( а.с. 20 зворот). Як вбачається з акту приймання передачі земельної ділянки ( об`єкта оренди) та акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), [PERSON] передав, а ПрАТ «Райз Максимко» прийняв оренду земельну ділянку площею 3,5679 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0126, яка розташована на території Кардашівської сільської ради Охтирського району ( а.с. 26). Встановлено, що 09.11.2018 між [PERSON] та ПрАТ «Райз Максимко» підписана додаткова угода №1 про зміну сторони та внесення змін і доповнень, про поновлення Договору оренди землі №196/15, зареєстрованого 17.10.2015 за №11633973, де визначено нового орендаря ТОВ «Райз Північ» і змінено умови розмір орендної плати. Згідно з листом повідомленням від 26.06.2025, ТОВ «Райз Північ» повідомило [PERSON] про намір продовжити дію договору оренди землі №196/15 від 01.08.2015, просило підписати додаткові угоди на продовження дії договору оренди землі №1963/15 від 01.08.2015 та направити один екземпляр (який був у додатку до листа) на адресу: [ADDRESS] ( а.с. 17). Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу [PERSON] отримав вищезазначений лист 30.06.2025 ( а.с. 15 зворот). Відповідно до листа повідомлення про припинення договірних відносин від 27.03.2025, яке було направлене [PERSON] керівнику ТОВ «Райз Північ» на адресу: вул. Заводська, 4 смт. Степанівка, Сумського району Сумської області, [PERSON] повідомив орендаря про те, що в подальшому, після закінчення дії діючого Договору, а саме після 11.06.2025, він не бажає поновлювати і продовжувати договірні відносини з підприємством щодо оренди вищезазначеної земельної ділянки та просить повернути її по закінченню договору оренди 01.08.2025 року в стані, приданому для подальшого використання. По закінченню терміну дії договору вказав, що бажає обробляти самостійно дану земельну ділянку ( а.с. 79). Дане повідомлення було отримано ТОВ «Райз Північ» 31.03.2025 ( а.с. 73 зворот). Встановлено, що 08.08.2025 [PERSON] як орендодавець та ФОП [PERSON] як орендар уклали договір оренди землі, об`єктом якого є земельна ділянка площею 3,5679 га, кадастровий номер 5920384000:01:001:0126, яка належить на праві власності [PERSON] , терміном на 10 років ( а.с. 66-67). Цього ж дня договір був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав ( а.с. 78). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 2 ч. 1 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що відносини, пов`язані з орендою землі регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативними актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 1, 9 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки\~- це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено\~обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. В ч. 1 ст. 4 вказаного Закону зазначено, що державній реєстрації прав підлягають, зокрема\~право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Згідно із ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Частиною 2 п. 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно із ст. 17 вказаного Закону об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 2 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються статтею 33 Закону України "Про оренду землі". Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків та наявності волевиявлення сторін. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно частинами 2 - 5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Вищевикладене застосування ст. 33 Закону України "Про оренду землі" висвітлено в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року (справа №547/1432/15-ц, провадження №61-3972 св 18) та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року (справа №594/376/17-ц, провадження №14-65 цс 18). Натомість судом встановлено, що відповідач [PERSON] станом на 27.03.2025 відмовився передавати свою земельну ділянку в оренду, про що і повідомив ТОВ «Райз Північ» письмово. Оскільки орендодавець письмово повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди, необхідної наявності юридичних фактів для поновлення такого договору не було. Крім того,\~Законом України «Про оренду землі»\~не передбачена форма волевиявлення орендодавця щодо відмови у поновленні договору. Таким чином,\~судом встановлено,\~що було\~відсутнє волевиявлення\~сторін на\~продовження договірних\~відносин,\~так як\~запропонована позивачем\~додаткова угода\~до договору\~оренди землі\~ №196/15\~від 01.08.2015\~ [PERSON] \~підписана не\~була. Суд вважає, що незгода орендодавця на поновлення договору оренди землі відповідно до вимог частини п`ятої\~статті 33 Закону України "Про оренду землі"\~виключає можливість визнання поновленим договору оренди землі, оскільки переважне право користування земельною ділянкою належить її власнику. \~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема:\~закінчення строку, на який його було укладено. Згідно з п. 43\~договору\~оренди\~землі\~№196/15 від 01.08.2015 цей\~договір\~набирає чинності після підписання сторонами. Тобто, сторони\~договору\~визначили\~строк\~набрання ним чинності, а саме пов`язали його з настанням підписанням, таким чином строк дії договору оренди землі до 01.08.2025. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що переважне право орендаря не було порушено відповідачами, оскільки [PERSON] скористався своїм правом орендодавця і завчасно відмовився від продовження договору оренди землі з позивачем, про що йому було доведено письмово. Надалі [PERSON] також не підписав надіслані позивачем додаткові угоди №3 до договору оренди землі №196/15 від 01.08.2015, а після закінчення 01.08.2025 строку договору оренди землі №196/15, як власник земельної ділянки використав своє право і 08.08.2025 надав землю в оренду ФОП [PERSON] ( а.с. 66-67). Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки не вбачає в діях відповідачів порушення прав позивача. Зважаючи на відсутність правових підстав для задоволення вимоги про визнання відсутнім права оренди, інші вимоги не підлягають задоволенню, оскільки є похідними. Щодо судових витрат. Представником відповідачів при наданні суду відзиву було зазначено, що відповідачі понесли судові витрати у вигляді правової допомоги , орієнтовний розмір яких склав 10000 грн з кожного. 03.11.2025 представником відповідача адвокатом Абрамовичем О.В. було надано заяву про розподіл судових витрат, в якій він вказав, що відповідач [PERSON] поніс витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн та відповідач [PERSON] поніс витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн. На підтвердження заявлених вимог адвокатом було надано ордер, договір №82 про надання правничої допомоги від 18.08.2025, укладений з [PERSON] , акт приймання-передачі виконаних робіт ( надання послуг) за договором №82 про надання правничої допомоги від 18.08.2025, квитанцію про сплату гонорару [PERSON] в сумі 10000 грн, додаткова угода до договору №82 про надання правничої допомоги від 18.08.2025, договір №116 про надання правничої допомоги від 16.10.2025, укладений з [PERSON] , додаткову угоду до договору №116 про надання правничої допомоги від 16.10.2025, додаткову угоду до договору №116, акт приймання-передачі виконаних робіт ( надання послуг) за договором №116 про надання правничої допомоги від 16.10.2025, квитанцію про сплату гонорару [PERSON] в сумі 10000 грн. У своїй заяві від 24.11.2025 представник позивача заперечував проти визначеної представником відповідачів суми витрат на правничу допомогу, вказавши, що вона не обґрунтована повною мірою та не відповідає критерію розумності та необхідності, а тому підлягає зменшенню до 3000 грн. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На переконання суду, витрати відповідачів в сумі 10000,00 грн з кожного, не є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. При цьому суд враховує і співвідношення розміру судових витрат до ціни позову. Слід також зазначити, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати осіб утримуватися від вчинення неправомірних дій, які призводять до подання відповідних позовів про захист та відновлення порушених прав. Таким чином, враховуючи наведені вище положення чинного законодавства та надаючи оцінку наявним у справі доказам суд дійшов висновку про можливість стягнення з позивача на користь відповідачів в рахунок відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн кожному. На переконання суду, зазначений розмір відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу буде відповідати критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та результатів її розгляду.

Outcome: approved