Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Позивач АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 14.12.2021 року в сумі 386 350,66 грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 14.12.2021 року [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг. 14.12.2021 року підписанням оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 5014066565, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідач запропонував банку укласти угоду про надання споживчого кредиту. Підставою для угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та банком. 14.12.2021 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 5014066565, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, банк прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 5014066565 від 14.12.2021 року. У Додатку № 1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та орієнтовної реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Таким чином, 14.12.2021 року між банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено кредитний договір, сума кредиту 250 000,00 грн., процентна ставка 40 % річних, тип ставки фіксована, строк кредиту 60 місяців; дата повернення кредиту 14.12.2026 року, порядок повернення кредиту графік платежів: до 14 числа кожного місяця у розмірі мінімального щомісячного платежу 9,687.91 грн., загальна кількість платіежів 60; для повернення заборгованості за угодою визначено використовувати рахунок, відкритий у банку. Загальна заборгованість згідно за угодою № 5014066565 від 14.12.2021 року становить 386 350,66 грн., з яких: за кредитом - 250 000,00 грн.; по відсотках - 136 350,66 грн. За таких обставин, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі, які складаються з судового збору в сумі 4636,21 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 30 928,53 грн., розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.03.2025 року було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача Лойфер А.Е. 14.11.2025 року за вх. № 35184 подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника банку, проти заочного розгляду справи представник позивача не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст. ст. 128-131 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14.12.2021 року [PERSON] підписано оферту, відповідно до якої він запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним угоду про надання споживчого кредиту № 5014066565, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення даної угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 250000,00 грн., процентна ставка 40,00 % річних, тип ставки фіксована, строк кредиту 60 місяців. Дата повернення кредиту вказана до 14.12.2026 року. Окрім того, відповідачем підписано: додаток №1 до угоди про надання кредиту № 5014066565 від 14.12.2021 року, у якому міститься графік платежів та розрахунок вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки; паспорт споживчого кредиту. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа банк» на АТ «Сенс Банк». Як вбачається зі змісту довідки про ідентифікацію вих. № 2849751, виданої АТ «Сенс Банк», клієнт [PERSON] ІПН [NUMBER] , з яким укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа банк», укладеного між банком та клієнтом, ідентифікований в АТ «Альфа банк». Підписання договору № 5014066565 позичальником здійснено аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: 8674. На виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав та відповідно до копії меморіального ордеру № 778508334 від 14.12.2021 року банк перерахував позичальнику 250 000,00 грн. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 вказаного Закону визначено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Частиною 2 статті 638 ЦК України визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Ст. 611 ЦК України передбачає, що в разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Нормами ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до виписки по рахунку [PERSON] за період з 14.12.2021 по 19.08.2024 року відповідач користувалась кредитними коштами, не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання та не здійснював належні щомісячні погашення по кредиту. З наданого АТ «Сенс Банк» розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 19.08.2024 року за договором кредиту № 5014066565 від 14.12.2021 року, загальна сума заборгованості за кредитом становить 386 350,66 грн. з яких: 250 000,00 грн. - заборгованості за кредитом; 136 350,66 грн. заборгованості по відсотках. 02.04.2024 року АТ «Сенс Банк» на адресу відповідача було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань стосовно погашення заборгованості за кредитним договором № 5014066565 від 14.12.2021 року. Відповідно ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що судом встановлено укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору, погодження умов кредиту між сторонами, встановлено факт неповернення відповідачем коштів у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, суд вважає про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог і стягнення в примусовому порядку з боржника отриманого ним та непогашеного кредиту в розмірі 386 350,66 грн. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК Українидо витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю та довіреності на ім`я адвоката Проценка М.М., проте договору про надання послуг професійної правової допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), що були виконані адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також доказів, які підтверджують здійснення позивачем відповідних витрат, на підставі яких суд міг би встановити обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість у вказаній позивачем сумі, що сплачена або підлягає сплаті позивачем в рамках даної цивільної справи, позивачем не надано. Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правову допомогу в сумі 30 928,53 грн. задоволенню не підлягають. При цьому, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 4636,21 грн. на користь позивача.

Outcome: approved