Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором №778652958 від 23.09.2021 року у розмірі 32667,41 грн., а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн.40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.. В обґрунтування\~позову посилається\~на те,\~що 23 вересня 2021 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] \~укладено кредитний договір №778652958 у формі електронного документу шляхом заповнення анкети - заяви. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Позичальниця підтвердила прийняття умов кредитування, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Позивач перерахував кошти в сумі 7750,00 грн. на банківську карту відповідачки, номер якої вона зазначила у заявці. 28 .11.2018 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. 05.08.2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу №05/0820-01. 29.05.2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" було укладено договір факторингу №29/05/25-Е, за умовами якого ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" передало (відступило) ТОВ "ФК "ЕЙС" право вимоги відносно боржників ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс», в тому числі до боржника - відповідачки [PERSON] за кредитним договором №778652958 від 23.09.2021 року. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Фінансова\~компанія «ЕЙС» за\~ кредитним\~договором №778652958 від 23.09.2021 року у розмірі 32 667 грн. 41 коп., що складається з 7617 грн. 69 коп. заборгованості за тілом кредиту, 25049 грн. заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 30 червня 2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін, а також витребувано докази у справі. 18 липня 2025 року від відповідачки [PERSON] надійшов відзив, згідно якого вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору від 23.09.2021 року № 778652958. При цьому, приєднаний до матеріалів справи договір не містить підписів сторін договору. Згідно позовної заяви та копії поданого позивачем договору від 23.09.2021 року №778652958, такий укладено в режимі онлайн шляхом заповнення Відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Щодо відступлення права вимоги, Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Як доказ відступлення права вимоги за договором від 23.09.2021 року №778652958, позивачем, надано до суду копію додаткової угоди до договору факторингу укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 31.12.2020 року, витяг з реєстру до договору факторингу. Так, позивач посилається на те, що між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс", нібито, перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 23.09.2021 року № 778652958. Отже, позивач стверджує, що право вимоги від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перейшло до нових кредиторів починаючи ще 28.11.2018 року, а сам кредитний договір нібито був укладений від 23.09.2021 року, тобто майже через три роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідних від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Наданий Позивачем витяг з реєстру відступлення прав вимог від ТОВ Манівео швидка фінансова допомога до ТОВ Таліон Плюс не містить підписів сторін, що укладали вказаний договір факторингу, а тому не може свідчити про відступлення права вимоги. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц та від 16 жовтня 2018 року у справі №914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Отже, позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до за нібито укладеним кредитним договором від 20.07.2021 року № 496320569 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс». 29 липня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої відповідно вказано, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Одноразовий персональний ідентифікатор - MNV9T72Z направлено Відповідачу 23.09.2021 о 15:09:59 год. на номер мобільного телефону вказаний в Заявці на отримання грошових коштів [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор введено Відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 23.09.2021 о 15:11:02. Відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з Договором на Сайті Товариства в Особистому кабінеті. Враховуючи вищевикладене, позивач надав беззаперечні докази того, що відповідач підписав Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Таким чином, наданий позивачем кредитний Договір №778652958 від 23.09.2021 до позовної заяви, є оригінальним документом. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача. 28.11.2018 між ТОВ МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА (Клієнт) та між ТОВ Таліон Плюс (Фактор) укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 строк дії цього Договору закінчується 28 листопада 2019 року. Відповідно до п.8.6 Додатки та додаткові угоди до даного Договору набувають чинності з моменту їх підписання обома Сторонами та становлять його невід`ємну частину. В подальшому ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод: №19 від 28.11.2019, № 26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 якими продовжено строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Таким чином, з урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, з 28.11.2018 по 31.12.2024. Пунктом 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, передбачено, що згідно умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. В той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін. Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. 18.01.2022 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги 169 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 24 495,05 грн. (копія долучена до позовної заяви). Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. З урахуванням викладених обставин, можна зробити висновок, що Сторони виконали умови договору факторингу №28/1118-01 належним чином, зокрема: підписали договір факторингу №28/1118-01; уклали відповідний реєстр прав вимоги та здійснили фінансування за відступлення прав вимоги відповідно до умов договору факторингу. Таким чином, право вимоги перейшло від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже Право вимоги до Відповідача перейшло до ТОВ Таліон Плюс 18.01.2022, тобто після укладання Кредитного договору № 778652958 від 23.09.2021. Відповідач, не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. В свою чергу, Позивач долучив до позовної заяви всі належні докази, а саме: договір факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 р. та витяг з реєстру прав вимоги 169 від 18.01.2022 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Відповідач стверджує, що між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення Договору відступлення прав вимоги 28 листопада 2018 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення цього договору. Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року також встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). Проте, слід зазначити, що відповідно до умов договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передача (відступлення) прав вимоги здійснюється у момент підписання реєстру прав вимог. При цьому така передача не прив`язується до конкретного кредитного договору, а охоплює всі права вимоги, зазначені в реєстрах. Згідно з умовами договору факторингу, клієнт (первісний кредитор) зобов`язувався передати фактору всі права вимоги, зазначені в реєстрах прав вимоги. Це підтверджує факт фактичного відступлення прав вимоги, яке не обмежується виключно моментом укладення кредитного договору чи датою договору факторингу, а відбувається на підставі відповідного реєстру. Зокрема, реєстр прав вимоги до договору факторингу від № 28/1118-01 від 28.11.2018, до якого включено Кредитний договір №778652958 від 23.09.2021 укладено 18.01.2022, тобто через чотири місяці після укладення кредитного договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже існувало, а не є майбутнім, як помилково вважає відповідач. Підписання реєстру прав вимог - передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності Договору факторингу до 30.12.2024 р. Слід також звернути увагу, що відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 Фактор (ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс») має право розпоряджатися Правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати Право вимоги на користь третіх осіб. Тобто, створення Реєстрів прав вимог до договорів факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та №05/0820-01 від 05.08.2020 відбувається за формою, що визначена у відповідних додатках. Таким чином, вбачається, що вищезгадані Реєстри можуть бути укладені в будь-який момент чинності Договорів факторингу, а перехід права вимоги відбувається в день підписання кожного з Реєстрів. 29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №29/05/25-Е. Відповідно до п.1.1. за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Ціна Продажу сума грошових коштів, що сплачується Фактором Клієнту на умовах даного Договору, розмір якої встановлюється згідно з п.3.3. цього Договору. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід`ємною частиною Договору (п.1.1.). Витяг з Реєстру Боржників долучено до позовної заяви. Відповідно до Договору Реєстр Боржників це інформація, що стосується Боржників, оформлена за формою, встановленою в відповідному Додатку (форма Реєстру Боржників) до цього Договору; Таким чином, згідно витягу з Реєстру боржників від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача на загальну суму 32667,41 грн (додаток долучено до позовної заяви). Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору . На підтвердження переходу права вимоги до позивача, разом з позовною заявою долучено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 (копію долучено до позовної заяви). Щодо Реєстрів прав вимоги Надані Позивачем витяги з Реєстру прав вимоги до Договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, № 05/0820-01 від 05.08.2020, Реєстр прав вимог № 10 від 31.07.2023 та № 29/05/25-Е від 29.05.2025 підписані та мають печатки уповноважених осіб, а також зазначена вся важлива інформація, а саме: номер реєстру, номер договору, дата договору, суми заборгованостей, реквізити сторін. Чинне законодавство не містить чітких вимог щодо форми витягів з реєстрів, які підтверджують перехід права вимоги за договорами факторингу. У контексті статей 512 та 1077 ЦК України, перехід права вимоги може підтверджуватися документами, які належним чином фіксують факт укладення договору факторингу та передачі прав. Це можуть бути засвідчені копії витягів, електронні документи або документи, підписані обома сторонами договору. Законодавець не встановлює вичерпного переліку чи форми таких документів, що вказує на необхідність їх оцінки з точки зору загальних критеріїв допустимості та належності, передбачених ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що подані витяги з реєстрів прав вимоги за договором факторингу відповідають вимогам, встановленим законодавством України. 05 серпня 2025 року від відповідачки [PERSON] надійшли письмові заперечення, в яких вказує, що позивач, продовжує безпідставно припускати, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, нібито, було укладено кредитний договір від 23.09.2021 року №778652958. Таке твердження не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству. Відповідач не заперечує, щодо можливості підписання будь якого договору одноразовим електронним ідентифікатором, як того вимагає Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закон України «Про електронну комерцію». Чинним законодавством чітко передбачено яким саме чином повинен укладатись електронний договір, та які документи підтверджують таке укладання договору. Так, позивачем направлено до суду роздруківку невідомого походження, яку останній намагається видати за нібито укладений кредитний договір від 23.09.2021 року № 778652958. В той же час, у матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору. Отже, матеріали судової справи взагалі не містять жодного доказу, що нібито укладення договору від 23.09.2021 року № 778652958 відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством. Позивач вважає, що відповідач отримував одноразовий ідентифікатор, використовував його для укладення кредитного договору, всі ці обставини повинні бути доведені належними та допустимими доказами, наприклад інформацією від мобільного оператора про належність номера телефону саме Відповідачеві, підтвердження направлення смс-повідомлення на цей номер, докази, що саме Відповідач реєструвалась в ЕС «кредиторів» позивачем також надані не були, як і не повідомлено, як саме проводилась ідентифікація особи, та не надано доказів такої ідентифікації. В той же час, позивач не надає жодного доказу, який би дозволив достовірно з`ясувати обставини нібито укладення кредитного договору. Позивачем не доведено факту укладення сторонами договору договір від 23.09.2021 року № 778652958, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги Позивача є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Щодо нібито отримання Відповідачем від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» коштів в кредит, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. А це означає, що навіть якщо такий договір підписаний сторонами, але кошти (речі) позичальникові не надані, такий договір є неукладеним. Належними доказами, які підтверджують перерахування Відповідачу певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Представником позивача, разом із позовною заявою, направлено до суду роздруківку невідомого походження, яку останній намагається видати за платіжне доручення. Така роздруківка містить лише підпис ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Вказана роздруківка не містить підпису працівника банку, як і не містить ПІБ особи відповідальної за проведення господарської операції, що вочевидь протирічить вимогам статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положенню про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України N 7 5 від 04.07.2018 року. Вважаю, що така роздруківка не може бути належним та допустимим доказом. Все це свідчить про той факт, що Позивачем не доведено належними та допустимим доказами отримання Відповідачем від ТОВ Манівео швидка фінансова допомога» будь яких коштів. 06 серпня 2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі оскільки позивач не погоджується із твердженнями відповідача виникла необхідність подати додаткові пояснення. Ідентифікація особи проводиться шляхом отримання ідентифікаційних даних особи Заявника, які ця особа передає при заповненні Заявки на Сайті: Верифікація особи Заявника/Позичальника проводиться шляхом встановлення (підтвердження) особи (Заявника) через перевірку персональних даних такої особи, залишених під час заповнення Заявки, в бюро кредитних історій та, відповідно, звірки зазначених даних з даними отриманими від бюро кредитних історій. Перевірка дійсності платіжної картки та верифікація держателя банківської карти, вказаної Заявником/Позичальником в Заявці, проводиться відповідно до міжнародних стандартів верифікації платіжних інструментів шляхом: - використання технології ЗDSecure (MasterCardSecureCode та VerifiedbyVisa) шляхом направлення банком - емітентом на фінансовий мобільний номер Заявника в sms унікального коду, або - використання технології Preauth, шляхом блокування на картковому рахунку Заявника певної суми (до 1 грн), до моменту введення її розміру в Заявку, або до моменту автоматичного розблокування даної суми банком-емітентом. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» належним чином вжило всіх необхідних заходів для здійснення перевірки та ідентифікації особи. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціювало переказ коштів в загальній сумі 7 617,69 грн. на картковий рахунок відповідача. На підтвердження позовних вимог позивачем надано платіжне доручення № 5299dd4a-1436-4e5f-ac36-4ded3bb1e957 від 23.09.2021 з відміткою Товариства. Жодного юридичного факту щодо помилкового або неналежного переказу на рахунок відповідача коштів за кожною із транзакцій, ініційованими ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», не встановлено, таким чином Позивач документально підтвердив виконання перерахування коштів Відповідачеві. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є небанківською фінансовою установою, та не надає фінансових платіжних послуг. А отже, не має повноважень щодо надання документів, що посвідчують переказ коштів (банківських платіжних доручень). Надані платіжні інструкції містять підпис та печатку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Підтвердженням здійснення перерахування кредитних коштів є факт передачі Товариством відповідної платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, на основі якої кошти перераховуються за реквізитами платіжної картки клієнта згідно з умовами Договору. Згідно з матеріалами справи Відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі. Це свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним. Таким чином, підтверджуючи факт укладення та розуміння його правил, а саме: 26.10.2021 сплачено 132,25грн - тіло кредиту, 483,75грн нараховані відсотки; 13.11.2021 сплачено 0,06 грн -тіло кредиту, 2714,94 грн нараховані відсотки; 11.12.2021 сплачено 400,00 грн нараховані відсотки. Відповідач ставить під сумнів вищезгадані факти, проте в той же час ним не надано: - будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить; - будь-яких належних і допустимих доказів того, що сторонні особи мали доступ до його банківського рахунку на яку зараховані кредитні кошти; - виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту не зарахування кредитних коштів на його рахунок; - доказів повернення коштів чи спростування нарахованих кредитором процентів за період користування кредитними коштами. Отже, враховуючи наведене, позивач дійсно підтвердив факт укладання кредитного № 778652958 від 23.09.2021 Договору та наявність заборгованості у Боржника. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склались відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеним договором кредиту та договорами факторингу. 23 вересня 2021 року між первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , на підставі заявки на отримання грошових коштів, укладено в електронній формі договір кредитної лінії №778652958, підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9Т72Z, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати відповідачці кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 7750,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (пункт 1.1 кредитного договору). Пунктами 1.2, 1.3, 1.7 кредитного договору визначено, що сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 7750 грн. 00 коп. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 23 грудня 2021 року. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі\~дисконтний період), а саме до 23 грудня 2021 року. Відповідно до пункту 1.9 кредитного договору якщо за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 578,00 процентів річних, що становить 1,58 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно із пунктом 1.9.3 кредитного договору якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку\~ст. 212 Цивільного кодексу України\~сторони домовились, що відкладальною обставиною за цим договором щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду, є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору. Сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні\~ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (пункти 1.12,1.12.1, 1.12.2 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 1.3. договору, за умови застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою, складає 7773 грн. 40 коп. та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 23 грн. 40 коп. та суму кредиту 7750 грн. 00 коп. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складає 3,74 % річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 100,30 % від суми першого траншу. У разі настання передбаченої п. 1.9.3. договору відкладальної обставини, що має наслідком виникнення у позичальника зобов`язань по оплаті процентів, за встановлений в п. 1.2. Договору строк, у розмірі, що розрахований за базовою процентною ставкою - орієнтовна загальна вартість кредиту складе 12353 грн. 50 коп. та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 4603 грн 50 коп. та суму Кредиту у розмірі 7750 грн 00 коп. (пункт 1.14.1, 1.14.2 Договору). З копії паспорту споживчого кредиту відповідачці [PERSON] була відома\~інформація, яка надається споживачу до договору про споживчий кредит з якого слідує, що відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, з інформацією щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, з порядком проведення кредиту підписаний електронним підписом відповідача. Окрім того, позивачем надана довідка щодо дій позичальника в ІТС, де одноразовий ідентифікатор був направлений [PERSON] на номер телефону, зазначений у заявці на отримання грошових коштів 0981754790 від 23.09.2021, який введено позичальником та відправлено товариству. 26.10.2021 та 13.11.2021 позичальником було сплачено суму процентів 461 грн., та 2715 грн. відповідно. Згідно платіжного доручення від 23 вересня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кредитні кошти на картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] . За відомостями АТ «Універсалбанк», наданими на ухвалу суду про витребування доказів, платіжку карту № [NUMBER] емітовано на ім`я [PERSON] [NUMBER] є фінансовим номером телефону за платіжною картою № [NUMBER] . 23.09.2021 на карту № [NUMBER] [PERSON] зараховано 7750 грн. Крім того, додано виписку по рахунку на підтвердження зарахування зазначених коштів на рахунок відповідачки. Згідно із розрахунками заборгованості складеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 31.07.2023 становить 32667 грн. 41 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 7617,69 грн., заборгованість за нарахованими процентами 25049,72 грн. грн. Відповідачкою погашались зобов`язання за кредитним договором у сумі 3598,69 грн., з яких 132 грн., 31 коп. заборгованість по тілу кредиту, 3598 грн. 69 коп. заборгованості за відсотками. На час розгляду справи зазначений договір, за яким відповідачка отримала кредит, є чинним та недійсним у судовому порядку не визнавався. Презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Договір про надання кредиту, який підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є укладеним між сторонами належним чином, отже, [PERSON] власним волевиявленням погодила всі його умови. У постановах Верховного Суду від 06 травня 2020 року справа № 372/223/17, та №753/16762/15-ц від 15.01.2025 містяться правові висновки, згідно з якими факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Банком було надано виписку з особового рахунку відповідачки, якою підтверджено факт зарахування на її рахунок коштів в розмірі, обумовленому договором. \~ \~ \~ \~Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Крім того, відповідачка на обгрунтування відзиву не надала суду доказів на підтвердження того, що її персональні дані включно ідентифікаційним номером, номером телефону (який є фінансовим номером телефону за повідомленням банку-емітента карти), а також інформація, що містить банківську таємницю про номер карткового рахунку вибули поза її волею. Доказів неналежності відповідачці банківської картки, а також відсутності факту зарахування кредитних коштів за кредитним договором також не подано. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 та додаткові угоди до договору від 28 листопад 2019 року №19, від 31 грудня 2020 року №26, від 31 грудня 2021 року №27, від 31 грудня 2022 року №31, від 31 грудня 2023 року №32, якими відповідно строк дії договору факторингу продовжувався до 31 грудня 2020 року, до 31 грудня 2022 року, до 31 грудня 2023 року та до 31 грудня 2024 року (а.с.39-51). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №169 від 18 січня 2022 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором в розмірі 24495,05 грн. 05.08.2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ "ФК\~"Онлайн\~Фінанс"\~ перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. 03.08.2021 року ТОВ "Таліон\~Плюс"\~та ТОВ\~"ФК\~"Онлайн\~Фінанс" уклали додаткову угоду №2, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. 30.12.2022 року ТОВ "Таліон\~Плюс"\~та ТОВ\~"ФК\~"Онлайн\~Фінанс" уклали додаткову угоду №3, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2024 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №10 від 31 липня 2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, від ТОВ "Таліон\~Плюс"\~та ТОВ\~"ФК\~"Онлайн\~Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором з яких: заборгованості по кредиту 7 617,69 грн, заборгованість по процентам - 25 049,72 грн.. В подальшому, 29 травня 2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ФК "ЕЙС" було укладено договір факторингу №29/05/25-Е, за умовами якого ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" передало (відступило) ТОВ "ФК "ЕЙС" право вимоги відносно боржників ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс". 29 травня 2025 року ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" передало (відступило) ТОВ "ФК "ЕЙС" право вимоги відносно боржника відповідачки [PERSON] за кредитним договором №778652958\~ від\~23.09.2021року. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ "ФК "ЕЙС" перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 32667 грн. 41 коп. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №778652958, відповідно до виписки з особового рахунку ФК «Ейс» та розрахунків заборгованості становить 32 667,41 грн, яка складається з: 7617,69 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 25049,72 грн. - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. При застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в\~ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~205,\~207 ЦК України). Частиною 2 статті 639 ЦК України\~також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Крім того, у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 671/1832/20 (провадження № 61-232св23) зазначено, що кредитний договір, укладений в електронній формі через інформаційно- телекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору в письмовій формі. Для підтвердження укладення такого договору достатньо доказів проходження позичальником процедури ідентифікації (надання паспортних даних, ІПН, телефону, email) та підписання договору шляхом введення одноразового ідентифікатора. Також у постанові від 01.07.2024 у справі № 638/161/22 ВС погодився з тим, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано врахували, що грошові кошти за спірним договором, укладеним між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перераховувалися на платіжну картку позивача, відкриту АТ КБ «ПриватБанк». КЦС ВС погодився із тим, що без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, які стосуються підписання кредитного договору. Відповідно до ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитору зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно із статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Так, суд вважає, що позивач, належними та допустимими доказами довів факт укладення 23 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою договору кредитної лінії №778652958, в електронній формі, оскільки такий підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до умов договору кредитної лінії ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало відповідачці кошти в сумі 7750,00 грн., а відповідачка зобов`язалась повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором. 23 вересня 2021 року кредитні кошти були перераховані відповідачці на її банківську карту, емітовану в АТ «Універсал Банк». В ході судового розгляду було встановлено, що картковий рахунок № [NUMBER] на який був здійснений 23 вересня 2021 року переказ коштів\~у розмірі 7750,00 грн., належить відповідачці [PERSON] , що підтверджується листом АТ\~«Універсал Банк», а тому в сукупності зазначені докази свідчать про отримання відповідачкою кредиту у розмірі 7750,00 грн. за договором кредитної лінії №778652958 від 23 вересня 2021 року. У зв`язку з цим, суд відхиляє доводи відповідачки про не підписання нею кредитного договору та неотримання кредитних коштів через відсутність первинних облікових документів, оскільки ці обставини підтвердженні іншими належними доказами. У підписаному відповідачкою договорі кредитної лінії №778652958 від 23 вересня 2021 року визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Що стосується посилань відповідачки про відсутність у позивача права вимагати стягнення кредитної заборгованості слід зазначити таке. Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «ФК «ЕЙС» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договір відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Перехід права вимоги до [PERSON] за договором №778652958 від 23 вересня 2021 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ФК «Таліон плюс», до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та відповідно до ТОВ «ФК «Ейс» позивач підтвердив належними та допустимими доказами, які відповідачка не спростувала. Доводи відповідачки [PERSON] про те, що ТОВ «ФК «Ейс» не могло набути право вимоги до неї за договором кредитної лінії від № 778652958 від 23 вересня 2021 року, оскільки договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року укладений раніше кредитного договору, є помилковими. За вказаним договором з урахуванням додаткових угод право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Такий реєстр прав вимоги №169 від 18 січня 2022 року був підписаний ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» 18 січня 2022 року, тобто після виникнення у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до відповідачки за договором № 778652958 від 23 вересня 2021 року. За умовами договорів факторингу фактор має право відступити права вимоги на користь третіх осіб. Доводи відповідачки, викладенні письмово, стосовно не доведеності переходу права вимоги до ТОВ «ФК«ЕЙС»\~\~за кредитним договором суд вважає безпідставними, оскільки повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі договорами факторингу та додатковими угодами, а також платіжними інструкціями про перерахування коштів за вказаними договорами факторингу, витягами із реєстрів боржників. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в межах заявлених вимог у розмірі 32667,41 грн. При розподілі судових витрат, суд виходить з такого. Згідно\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~ \~ \~ \~Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. \~ \~ \~ \~В зв`язку із задоволенням вимог позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі N 927/237/20). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення усправі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04).У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року із додатками укладеного між позивачем та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», додаткову угоду №25770535497, протокол погодження вартості послуг, акт прийому-передачі наданих послуг від 29 травня 2025 року, згідно із якого вартість виконаних робіт становить 7000,00 грн, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю. Представником позивача належними доказами підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 гривень, які були реальними, необхідними та обгрунтованими, отже суд стягує з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в повному обсязі.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved