Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 103412500 (індивідуальна частина) від 11.03.2024 в сумі 16495,18 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.03.2024 [PERSON] та ТОВ "Мілоан" уклали договір про споживчий кредит № 103412500, згідно з яким відповідач отримав 5000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, а також можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого укладений договір було розміщено в його особистому кабінеті, а також останньому були перераховані кошти відповідно до п. 2.1. Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника. ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну суму. Однак останній зі свого боку не виконав умови кредитного договору. 29 липня 2024 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" укладено договір відступлення прав вимоги № 110-МЛ/Т, за яким останнє отримало належні ТОВ "Мілоан" права грошової вимоги до відповідача в сумі 16495,18 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4800,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 11100,18 грн та прострочена заборгованість за комісією 595,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, шляхом направлення за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 13) ухвали про відкриття провадження у справі, де була призначена дата судового засідання (а.с. 61), яка повернулася з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 65-66), що, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з огляду на позицію Верховного Суду, висловлену у постановах від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), від 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17)), вважається врученим у день проставлення у поштовому повідомленні такої відмітки, а також шляхом направлення повістки про виклик до суду (а.с. 68) та опублікування виклику до суду на офіційному сайті "Судова влада України" (а.с. 70). Крім того дані РНОКПП відповідача внесені у статкартку в програмі "Д-3", що забезпечує йому можливість отримувати всі процесуальні документи у застосунку "Дія". Відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не подавав. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно з ухвалою від 22.10.2025, суд відкрив провадження по справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання та викликом сторін. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, в судове засідання повторно не з`явився. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що не суперечить положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як установлено в судовому засіданні, 11.03.2024 [PERSON] заповнив анкету-заяву на кредит № 103412500, в якій замовив у ТОВ "МІЛОАН" кредит на суму 9900 грн, а йому погоджено суму в розмірі 5000,00 грн (а.с. 30-31). Після погодження замовленої суми кредиту ТОВ "МІЛОАН" [PERSON] 11.03.2024 підписав із вказаним Товариством електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора 110670 договір про споживчий кредит № 103412500 (а.с. 21-28). За умовами вказаного кредитного договору сторони погодили, що кредитодавець зобов`язується на строк, визначений п. 1.3 Договору, надати позичальнику грошові кошти в сумі, визначеній у п. 1.2 Договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника (п. 1.1). Сума кредиту становить 5000,00 грн (п. 1.2). Кредит надається загальним строком на 105 днів з 11.03.2024 і складається з пільгового та поточного періодів (п. 1.3). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 26.03.2024 (рекомендована дата платежу) (п. 1.3.1). Поточний період складає 90 днів, що настає з наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 24.06.2024 (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату 26.03.2024, але не пізніше дати остаточного позашення заборгованості 24.06.2024 (п. 1.4). Комісія за надання кредиту 595,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,90 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 1102,50 грн, які нараховуються за ставкою 1,47 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 10350,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (1.5.3). Тип процентної ставки фіксований (п. 1.6). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (п. 2.1). Додатками до договору про споживчий кредит № 103412500 від 11.03.2024 є: - Графік платежів, де серед іншого визначено чисту суму кредиту в розмірі 5000 грн, комісію за надання кредиту в розмірі 595 грн та розраховані проценти за користування кредитом (а.с. 27); - Заява на отримання кредиту № 103412500, в якій серед іншого зазначено особисті дані клієнта, а також платіжна картка, на яку має бути перерахована сума кредиту [NUMBER] (а.с. 27 звор.); - Додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором, де вказані номера мобільних телефонів позичальника, у тому числі [NUMBER] (а.с. 28). Довідкою за вих. № б/н від 14.10.2024 підтверджено, що клієнт [PERSON] , який ідентифікований ТОВ "Мілоан", підписав договір № 103412500 від 11.03.2024 шляхом введення одноразового ідентифікатора 110670, який направлений на мобільний телефон [NUMBER] (а.с. 29). Вказаний номер телефону зазначений відповідачем і в договорі про споживчий кредит № 103412500 від 11.03.2024. На підставі укладеного кредитного договору ТОВ "Мілоан" 11.03.2024 перерахувало на користь [PERSON] кредитні кошти в сумі 5000 грн на картку [NUMBER] , про що свідчить платіжне доручення 84631236 від 11.03.2024 (а.с. 32). Будь-яких заперечень з даного приводу від відповідача не надходило. У відомостях про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 103412500 визначені найменування фінансових послуг (надання кредиту в сумі 5000 грн, нарахування комісії за оформлення кредиту - 595 грн і процентів) та період їх нарахування (а.с. 33). 29 липня 2024 року ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" уклали договір відступлення прав вимоги № 110-МЛ/Т, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 103412500 від 11.03.2024, сума заборгованості 16495,18 грн, з яких: залишок по тілу кредиту 4800,00 грн, залишок по відсотках 11100,18 грн, залишок по комісії 595,00 грн. Реальний перехід права грошової вимоги до відповідача підтверджується згаданим договором відступлення прав вимоги, актом приймання-передачі Реєстру боржників від 29.07.2024, платіжною внструкцією від 29.07.2024 та витягом з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимог № 110-МЛ/Т від 29.07.20254 (а.с. 35-46). Згідно із наданою ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" випискою з особового рахунка за кредитним договором № 103412500 від 11.03.2024, за [PERSON] станом на 20.08.2025 рахується заборгованість в розмірі 16495,18 грн, складові якої описано вище (а.с. 34). Про відступлення права грошової вимоги та про неохідність погасити наявну за договором про споживчий кредит № 103412500 від 11.03.2024 заборгованість відповідачу було повідомлено, про що свідчить направлена йому за вих. № 23777310/6148 від 12.08.2025 претензія (а.с. 47), яка залишилась без задоволення, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов таких висновків. Як указано вище, [PERSON] 11.03.2024 звернувся до ТОВ "Мілоан", у зв`язку з чим шляхом введення одноразового ідентифікатора 110670, відправленого йому на його номер телефону [NUMBER] , підписав договір про споживчий кредит № 1034122500, що регулюється нормами Закону України "Про електронну комерцію". Так, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням описаних вище норм, [PERSON] та ТОВ "Мілоан" дотрималися чинного законодавства при укладенні електронного кредитного договору. На його підставі відповідач отримав від ТОВ "Мілоан" суму кредиту в розмірі 5000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням. Доказів протилежного відповідач не надав. Оскільки між сторонами на підставі укладеного кредитного договору виникли кредитні правовідносини, тому суд застосовує до них положення ст. 1054, 1056-1 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як установлено з матеріалів справи, ТОВ "Мілоан" надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримувався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. 29 липня 2024 року ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 103412500 від 11.03.2024. Вказане підпадає під дію ст. 1077 ЦК України, якою визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Під час розгляду справи встановлено, що перехід вимоги підвтерджено належними доказами, які описано вище. При цьому з наданої ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" виписки з особового рахунка за кредитним договором № 103412500 від 11.03.2024 встановлено, що після отримання права вимоги до відповідача, ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" не здійснювало нарахування процентів та штрафних санкцій на суму заборгованості останнього за договором про споживчий кредит. Сума заборгованості, яка нарахована ТОВ "Мілоан" за кредитним договором № 103412500 від 11.03.2024, право вимоги на яку перейшло до ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ", визначена в розмірі 16495,18 грн. Як установлено з відомостей про щоденні нарахування та погашення (а.с. 33), [PERSON] надано кредит у сумі 5000,00 грн, з яких він сплатив 200,00 грн, а відтак неповернутою сумою заборгованості за тілом кредиту є 4800,00 грн. Також 11.03.2024 відповідачу була нарахована і комісія за оформлення кредиту в розмірі 595,00 грн, нарахування якої обумовлено в кредитному договорі, з чим відповідач погодився, тому така підставно заявлена до стягнення, оскільки, згідно з вимогами ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", до загальних витрат за споживчим кредитом включається серед іншого і комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту. Щодо нарахованих процентів, то суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержавння процентів встановлюються договором. З відомостей про щоденні нарахування суд установив, що проценти нараховані за період із 12.03.2024 до 27.06.2024. Однак суд звертає увагу на те, що умовами спірного кредитного договору визначено, що датою останнього для строку кредитування є 24.06.2024, тобто з 25.06.2024 до 27.06.2024 первісний кредитор безпіставно проводив нарахування відсотків, оскільки такі мали місце поза межами строку кредитування, а тому у стягненні нараховних процентів за період після закінчення строку кредитування слід відмовити. При цьому суд не бере до уваги передбачену в п. 4.2 спірного договору можливість нарахування після спливу строку кредитування процентів як процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також із відомостей про щоденні нарахування суд шляхом проведення арифметичних розрахунків установив, що: - за період із 12.03.2024 до 26.03.2024 (15 днів пільгового періоду) щоденно нарахувалися проценти в розмірі 73,50 грн на суму 1102,50 грн (5000 грн*1,47 % (проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду)*15днів); - за період із 27.03.2024 до 29.03.2024 (3 дні продовженого пільгового періоду на підставі 2.3.1 договору) з урахуванням проведеної часткової сплати тіла кредиту (5000грн-200грн=4800грн) щоденно нарахувалися проценти в розмірі 70,56 грн на суму 211,68 грн (4800грн*1,47%*3дні); за період із 30.03.2024 до 22.04.2024 (24 дні поточного періоду) щоденно нарахувалися проценти в розмірі 110,40 грн на суму 2649,60 грн (4800 грн*2,3 % (проценти за користування кредитом протягом поточного періоду)*24дні). Порядок нарахування вказних вище процентів відповідає вимогам п. 1.5.2 договору та узгоджується з Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України "Про споживче кредитування". Однак застосування первісним кредитодавцем за період із 23.04.2024 до 24.06.2024 щоденної процентної ставки в розмірі 2,3 (4800грн*2,3%=110,40 грн) суд уважає таким, що суперечить вимогам Закону України "Про споживче кредитування", з огляду на таке. Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року, денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. З урахуванням вказаних змін, суд дійшов переконання, що за період із 23.04.2024 до 24.06.2024 (63 дні поточного періоду) щоденна відсоткова ставки була можлива в розмірі 1,5 %, а відтак заборгованість за процентами за вказаний період складає 4536,00 грн (4800,00грн*1,5%*63дні). Таким чином, суд уважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за процентами, які нараховані в межах загального строку кредитування 105 днів, у розмірі 8499,78 грн, із яких: 1102,50 грн за період із 12.03.2024 до 26.03.2024, 211,68 грн за період із 27.03.2024 до 29.03.2024, 2649,60 грн за період із 30.03.2024 до 22.04.2024, 4536,00 грн за період із 23.04.2024 до 24.06.2024 за відсотковими ставками, що описані вище, задоволивши позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентах частково. Отже, оскільки в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідач порушив умови укладеного договору про споживчий кредит № 103412500 від 11.03.2024, у встановленому порядку та строки не погашав заборгованість, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню позичкових коштів не надав, не подав і будь-яких доказів на спростування користування перерахованими на його користь коштами, як і не заперечив наявний розмір заборгованості та її складові, позивач набув права вимоги за вищевказаним зобов`язанням на підставі договору відступлення прав вимоги № 110-МЛ/Т від 29.072024, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково і з відповідача на користь позивача стягнути 13894,78 грн заборгованості за кредитним договором (що складає 84,23% (13894,78грн*100%/16496,18грн) від заявленої до стягнення суми заборгованості), з яких: залишок по тілу кредиту 4800,00 грн, залишок по процентах 8499,78 грн, залишок по комісії за оформлення кредиту 595,00 грн. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 9). Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2040,39 грн (2422,40 грн*84,23%) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 8000,00 гривень надав: - договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, який укладений між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та адвокатським об`єднанням "Апологет", в особі керуючого партнера - адвоката Усенка М.І., в якому визначено, що вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 8000,00 грн (а.с. 51); - свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377, згідно із якими правова допомога ТОВ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" надається адвокатом Усенком М.І. (а.с. 49, 52). - акт № Д/2057 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 20.08.2025, відповідно до якого вартість послуг за ведення справи по боржнику [PERSON] становить 8000 грн (а.с. 53); - детальний опис наданих послуг від 20.08.2025, в якому визначено найменування послуг та кількість витраченого часу (а.с. 54). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не вказував на обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала би до задоволення. Враховуючи викладене, суд виснує, що вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу. Тому, зважаючи те, що позовні вимоги задоволено частково, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6738,40 грн (8000грн*84,23%), тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст. 1048, 1054, 1056-1, 1077, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 3, 11, 12 "Про електронну комерцію", ст. 8, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", та

Outcome: partial