Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухвалою судді від 25.03.2025 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з тих же підстав та просили його задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилася, однак, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомила, тому суд, враховуючи її неявку без поважних причин та не подання нею відзиву, розглянув справу заочно без її участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Представник третьої особи до суду також не з`явився, однак в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8, 9-11, 12, 13, 14). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 11.12.2015 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.11.2015 до повноліття дитини та на підставі вказаного рішення 22.12.2015 відкрито виконавче провадження №49702718 (а.с. 15, 16, 17). Згідно довідки-розрахунку заборгованості в межах вищевказаного виконавчого провадження розмір заборгованості відповідача станом на 26.02.2025 складає 218131 грн (а.с. 19-21). Разом з тим, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки не займається вихованням дитини та належним чином матеріально її не забезпечує. Дані факти підтверджуються копіями: характеристики від 28.02.2025, відповіді КНП «Центр ПМСД» Радомишльської міської ради від 12.03.2025 (а.с. 23, 26). Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні дали пояснення, зі змісту яких вбачається, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , останній проживає з батьком [PERSON] , який його матеріально забезпечує і лише він займається питаннями навчання і виховання сина, а матір дитини не цікавиться його життям. Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З наданого до суду письмового висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Радомишльської міської ради від 01.07.2025 №1501, вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно її дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 57, 58-63). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України, ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц (провадження №61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач ухилилася від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, оскільки не піклується про стан її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не створила належних умов для проживання та навчання, не готує її до самостійного життя та праці, що становить основоположну складову сімейного життя. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1211,20 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved