Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним укладений між Ратнівською селищною радою та [PERSON] договір про встановлення земельного сервітуту № 76 від 30.05.2025 та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Ратнівської селищної ради Чикор Олени Іванівни № 79349689 від 06.06.2025 про державну реєстрацію права користування (сервітут) на земельну ділянку з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217 за [PERSON] , номер запису про інше речове право: 60245444. Також просить стягнути з відповідачів судові витрати. На обґрунтування позову посилається на те, що Ратнівська селищна рада в лютому 2024 року оголосила проведення земельних торгів з продажу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі, площею 0,0008 га, кадастровий номер 0724255000:01:001:0217. ЇЇ визнано переможцем цих торгів як учасника, який запропонував найвищу ціну за спірну земельну ділянку Ратнівська селищна рада ухилилась від підписання договору та намагалась «скасувати» торги, чим порушила право власності позивачки як переможця земельних торгів, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217 укладеним. Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 25.02.2025 у справі № 166/1460/24 її позов до Ратнівської селищної ради про визнання договору купівлі продажу укладеним, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , задоволено повністю. Визнано укладеним між позивачкою та Ратнівською селищною радою договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі, площею 0,0008 га, кадастровий номер 0724255000:01:001:0217, що розташована на [ADDRESS] , що була реалізована на земельних торгах, номер лоту 67, протокол про результати земельних торгів № LSЕ001-UА-20240221-64685 від 29.03.2024, ціна 95600 грн без ПДВ, у редакції, наведеній у додатку до рішення Ратнівської селищної ради №36/24 від 18.12.2023. За результатами розгляду апеляційної скарги Волинським апеляційним судом ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу відповідача Ратнівської селищної ради залишено без задоволення, а рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 25.02.2025 у цій справі залишено без змін. Рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду у касаційному порядку не переглядались, рішення набрало законної сили 08.05.2025. 27.06.2025 вона отримала витяг з Державного реєстру речових прав № 432946559 про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217. Отримавши інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 433272970 від 27.06.2025 вона виявила, що її земельна ділянка обтяжена речовими правами третіх осіб, які виникли після 08.05.2025 тобто після набрання рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 25.02.2025 законної сили. Стверджує, що Ратнівською селищною радою 30.05.2025 протиправно без її волі, порушуючи її право власності та ігноруючи рішення суду, укладено договір про встановлення земельного сервітуту із [PERSON] на «половину» (50 %) земельної ділянки, яка була позивачкою набута у власність на підставі рішення суду Зазначає, що незважаючи на набрання законної сили судовими рішеннями, у подальшому, рішенням Ратнівської ОТГ № 52/67 від 20.05.2025 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки площею 0,0004 га, на яку поширюється право сервітуту, в межах земельної ділянки «комунальної» власності Ратнівської селищної ради загальною площею 0,0008 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код цільового призначення 03.07), яка розташована на [ADDRESS] (кадастровий номер 0724255000:01:001:0217). Другим пунктом згаданого рішення вирішено укласти з відповідачкою [PERSON] , власницею сусідньої земельної ділянки, постійний безоплатний договір про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду на велосипеді (код обмеження 07.01) на частину земельної ділянки площею 0,0004 га в межах земельної ділянки комунальної власності Ратнівської селищної ради загальною площею 0,0008 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код цільового призначення 03.07), яка розташована на [ADDRESS] 0724255000:01:001:0217). 30.05.2025 Ратнівська селищна рада як нібито власник земельної ділянки в особі голови Бірука В.І. та громадянка [PERSON] уклали договір про встановлення земельного сервітуту № 76. Згідно з п. 1.1. указаного договору, земельний сервітут встановлено на підставі рішення Ратнівської селищної ради № 52/67 від 20.05.2025 відносно частини земельної ділянки площею 0,0004 га в межах земельної ділянки «комунальної власності» Ратнівської селищної ради загальною площею 0,0008 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код цільового призначення 03.07), яка розташована на [ADDRESS] , з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217, зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав 27.10.2023 № 352062677 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2820196307242), в інтересах сервітуарія (власника сусідньої земельної ділянки) на право проходу та проїзду на велосипеді (код обмеження 07.01). Відповідно до п. 1.2. договору після укладення договору сервітуту у сервітуарія виникає право проходу та проїзду на велосипеді. Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у подальшому, державним реєстратором виконавчого комітету Ратнівської селищної ради Чикор Оленою Іванівною 06.06.2025 на підставі договору про встановлення сервітуту № 76 від 30.05.2025 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 79349689 (Номер запису про інше речове право: 60245444) та здійснено на його підставі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права користування (сервітуту). Позивач стверджує, що рішення Ратнівської селищної ради № 43/34 від 27.06.2024, № 52/67 від 20.05.2025, укладення договору про встановлення земельного сервітуту № 76 від 30.05.2025 та рішення державного реєстратора № 79349689 від 06.06.2025 порушують її право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217. Згідно з умовами проекту договору купівлі-продажу, наведеному у додатку до рішення Ратнівської селищної ради № 36/24 від 18.12.2023, визначено, що продавець гарантує, що земельна ділянка, яка є предметом цього договору, входить до категорії земель, що можуть бути викуплені відповідно до чинного законодавства України, вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, про які в момент укладання договору продавець чи покупець не могли знати, не знаходиться під арештом і судових справ щодо неї немає, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зареєстровані речові права, їх обтяження на земельну ділянку, чи накладення заборони відчуження земельної ділянки, що є предметом цього договору. Аналогічний текст договору купівлі-продажу зафіксований у рішенні Ратнівського районного суду Волинської області від 25.02.2025 у справі № 166/1460/24 про визнання договору купівлі-продажу укладеним. Позивачка зазначає, що одночасно із визнанням її переможцем торгів 29.03.2024 вона набула статусу покупця за договором купівлі-продажу земельної ділянки та отримала відповідні права, зокрема право на укладення договору купівлі продажу земельної ділянки та проведення державної реєстрації права на землю на тих підставах, що визначені умовами проведення земельних торгів та проекту договору купівлі-продажу погодженого рішенням Ратнівської селищної ради за № 52/67 від 20.05.2025 без будь-яких обтяжень щодо використання земельної ділянки у тому числі без земельного сервітуту на половину земельної ділянки. Враховуючи те, що рішення Ратнівської селищної ради № 43/34 від 27.06.2024 «Про надання Виконавчому комітету Ратнівської селищної ради дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, яка розташована на [ADDRESS] » та № 52/67 від 20.05.2025 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, та укладення з громадянкою [PERSON] договору про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки комунальної власності Ратнівської селищної ради» стосуються землі, реалізованої на земельних торгах, які у передбаченому законом порядку недійсними не визнавались, такі рішення суперечать ст. ст. 98, 116, 122, 123, 135 ЗК України та порушують її права на мирне володіння земельною ділянкою з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217, що згідно зі ст. ст. 16, 21 ЦК України, ст. ст. 152, 155 ЗК України є підставою для визнання їх недійсними в судовому порядку. Також позивач посилається на усталену практику ВС, згідно з якою вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду шляхом укладення відповідного договору, є неефективним способом захисту прав особи, оскільки зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням. Отже, з огляду на те, що на час звернення з даним позовом до суду рішення № 43/34 від 27.06.2024 та № 52/67 від 20.05.2025 вже реалізовані та вичерпали свою дію виконанням, а саме по рішенню № 43/34 від 27.06.2024 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту виготовлено, а по рішенню № 52/67 від 20.05.2025 відповідну технічну документацію затверджено та 30.05.2025 між відповідачами укладено договір про встановлення земельного сервітуту № 76, визнання незаконним і скасування зазначених рішень не може забезпечити ефективного захисту прав та інтересів позивача, оскільки вимагає спростування в судовому порядку законності укладення договору сервітуту. Вважає, що оскаржений договір має бути визнаний недійсним з підстав недотримання вимог закону при цього вчиненні. Укладення договору щодо земельної ділянки можливе лише після виникнення у сторони речового права на неї. Сам факт рішення чи реєстрації прав іншою особою не дає повноважень органу місцевого самоврядування укладати договір після втрати юрисдикції над цією ділянкою. Після проведення земельних торгів та визнання її переможцем, Ратнівська ОТГ була позбавлена можливості розпорядження земельною ділянкою, у тому числі й щодо укладення будь-яких договорів щодо користування її частиною. Більше того, після набрання рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 25.02.2025 у справі № 166/1460/24 законної сили, будь-які треті особи не мають права укладати договори, оскільки власником є особа, на користь якої прийнято рішення. Однак п. 1.3 договору про встановлення земельного сервітуту № 76 від 30.05.2025 визначає, що власник майна стверджує, що на момент укладення цього договору земельна ділянка не перебуває під арештом чи забороною, вона не заставлена, у податковій заставі не перебуває, відносно неї не укладено будь-яких договорів щодо відчуження чи щодо користування з іншими особами. Треті особи не мають прав на земельну ділянку. Вказане твердження прямо суперечить рішенню Ратнівського районного суду Волинської області від 25.02.2025 у справі № 166/1460/24. Згідно з частинами 1-3, 5 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ратнівська ОТГ, укладаючи договір про встановлення земельного сервітуту № 76 від 30.05.2025, не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності щодо розпорядження уже проданою земельною ділянкою, оскільки після визнання позивачки переможцем торгів (покупцем) та набрання рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 25.02.2025 у справі № 166/1460/24 законної сили Ратнівська ОТГ була позбавлена можливості розпорядження цією земельною ділянкою. Згідно з частиною 1 статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Правочин суперечить ч. 1 ст. 401 ЦК України, оскільки магазин «Козацькі забави» має двоє вхідних дверей, з яких одні виходять на її земельну ділянку, а інші в середину торгового пасажу. Також договір сервітуту суперечить моральним засадам, його укладення є нечесним та не добросовісним по відношенню переможця торгів та покупця спірної землі, яка мала очікувані підстави на мирне володіння земельною ділянкою без будь-яких обтяжень. Також, волевиявлення учасників правочину - відповідачів у справі не відповідало їх внутрішній волі, а лише було покликане на створення для позивачки перешкод у законному використанні спірної землі. Окрім того, правочин спрямований не тільки на прохід та «проїзд велосипедом», а на проведення господарської діяльності магазином « [INFO] », розміщення холодильного обладнання для проведення бізнесу. Позивач також вважає оскаржений договір не дійсним з підстав його удаваності. Реальною потребою укладення [PERSON] договору земельного сервітуту було використання спірної землі у власних потребах, як то проведення підприємницької діяльності, розміщення на ній холодильного обладнання для здійснення господарської діяльності магазину « [INFO] ». А тому удаваний договір сервітуту містить в собі ознаки договору купівлі-продажу земельної ділянки, який укласти [PERSON] не вдалось через програш у земельних торгах. Після цього, [PERSON] з метою недопущення продажу земельної ділянки позивачці 22 квітня 2024 року [PERSON] , як власниця торгового павільйону « [INFO] », яка межує із земельною ділянкою, виставленою на торги, подала до селищної ради заяву про ненадання згоди [PERSON] на блокування до торгового павільйону «Козацькі забави» хоча позивачка жодного разу не ініціювала питання надання дозволу на будівництво перед [PERSON] . Селищна рада, розглянувши заяву [PERSON] , оскільки вхід у її торговий павільйон виходить на земельну ділянку, яка була виставлена на торги, з метою ніби то уникнення в подальшому земельних спорів, прийняла рішення скасувати земельні торги, розробити додаткову документацію із землеустрою щодо встановлення меж сервітуту частини земельної ділянки з метою забезпечення доступу до торгового приміщення [PERSON] . Сервітут встановлюється, якщо земельна ділянка фізично ізольована та немає іншого шляху доїзду чи проходу. Водночас, як видно із матеріалів судової справи № 166/1460/24, зокрема доданого до відзиву селищної ради проекту магазину «Козацькі забави» та фотографіях виготовлених позивачем 30.06.2025, вказаний магазин має два входи, а саме один який є суміжним зі спірною земельною ділянкою, а інший виходить у внутрішню сторону торгового пасажу, а тому доступ до магазину не проходить виключно через землю позивача. Зважаючи на викладене вище, позивач вважає, що договір про встановлення земельного сервітуту № 76 від 30.05.2025 підлягає визнанню недійсним в судовому порядку. Оскільки вимоги про визнання недійсним договору, за результатами укладення якого державним реєстратором було прийнято рішення від 06.06.2025 № 79349689 про державну реєстрацію права користування (сервітут) на земельну ділянку з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217 за [PERSON] , номер запису про інше речове право: 60245444 підлягають визнанню недійсним, відтак є передбачені законом підстави для скасування означеного рішення державного реєстратора. Відповідач Ратнівська селищна рада у відзиві на позов вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав. Зазначає, що на підставі рішення Ратнівської селищної ради від 18 грудня 2023 року № 36/24 «Про проведення земельних торгів у формі аукціону з продажу земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» 29 березня 2024 року були проведені земельні торги з продажу у власність земельної ділянки площею 0,0008 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217, яка розташована на [ADDRESS] , категорія земель землі житлової та громадської забудови. Участь в аукціоні взяли три учасники земельних торгів, зокрема позивач [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За результатами аукціону переможцем земельних торгів стала громадянка [PERSON] , про що свідчить протокол про результати земельних торгів № LSE001-UA-20240221-64685 від 29.03.2024. Проте у встановлений законодавством строк організатор торгів Ратнівська селищна рада, договір купівлі продажу вищезазначеної земельної ділянки з нею не уклала. Відповідно до пункту 2 статті 138 Земельного Кодексу України земельні торги можуть бути скасовані або визнані такими, що не відбулися чи їх результати можуть бути визнані судом недійсними. 22 квітня 2024 року до Ратнівської селищної ради надійшла нотаріально посвідчена заява від громадянки [PERSON] , яка є власницею будівлі, а саме, торгового павільйону «Козацькі забави», який межує із земельною ділянкою, виставленою на торги, про те, що вона не надає [PERSON] , переможцю аукціону, згоди на блокування до торгового павільйону «Козацькі забави». Розглянувши заяву громадянки [PERSON] , проаналізувавши ситуацію, що склалася, оскільки вхід у її торговий павільйон виходить на земельну ділянку, яка була виставлена на торги, з метою уникнення в подальшому земельних спорів, а також у зв`язку з тим, що позивачкою [PERSON] не дотримано умов продажу земельної ділянки щодо забудови, організатором аукціону прийнято рішення скасувати земельні торги, розробити додаткову документацію із землеустрою щодо встановлення меж сервітуту частини земельної ділянки з метою забезпечення доступу до торгового приміщення громадянки [PERSON] . Внаслідок вищезазначеного, Ратнівською селищною радою 25.04.2024 завантажено в електронну торгову систему лист Виконавчого комітету Ратнівської селищної ради № 734/01-22/2-24 адресований Товариству з обмеженою відповідальністю «Ю.БІЗ» з обґрунтуванням підстави відміни (скасування) земельних торгів з продажу спірної земельної ділянки, а саме: необхідністю розроблення додаткової землевпорядної документації на земельну ділянку (встановлення сервітуту). Про підстави і обґрунтування скасування земельних торгів № LSE001-UA-20240221 64685 з продажу земельної ділянки площею 0,0008 га з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217, а також про те, що після розроблення та затвердження землевпорядної документації дана земельна ділянка буде виставлена на земельні торги повторно громадянку [PERSON] було повідомлено у листі Виконавчого комітету Ратнівської селищної ради від 17.05.2024 року № 838/01-31/2-24. Крім того, як зазначає сама позивачка у позовній заяві, у відповідь на її запит ТОВ «Ю.БІЗ» листом від 03.05.2024 № 1678 повідомило, що порядок проведення земельних торгів у формі електронного аукціону регулюється Земельним кодексом України та постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2021 р. № 1013 «Деякі питання підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису)», відповідно до яких скасовувати земельні торги має право організатор таких земельних торгів, а оператор електронного майданчика (товариство з обмеженою відповідальністю «Ю.БІЗ») таким правом не наділений. Таким чином, оскільки вхід у торговий павільйон громадянки [PERSON] виходить на земельну ділянку, яка була виставлена на торги, Ратнівською селищною радою було прийнято рішення від 27 червня 2024 року № 43/34 «Про надання Виконавчому комітету Ратнівської селищної ради дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, яка розташована на [ADDRESS] ». Після розроблення цієї технічної документації вона була подана на розгляд сесії Ратнівської селищної ради для погодження у встановленому чинним законодавством порядку. За результатами розгляду прийнято рішення Ратнівської селищної ради від 20 травня 2025 року № 52/67 «Про погодження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, та укладення з громадянкою [PERSON] договору про встановлення земельного сервітуту на частину земельної ділянки комунальної власності Ратнівської селищної ради». Так на підставі рішення Ратнівської селищної ради від 20 травня 2025 року № 52/67 між Ратнівською селищною радою і [PERSON] був укладений договір про встановлення земельного сервітуту № 76 від 30.05.2025 року, який був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав 06.06.2025 року, номер запису про інше речове право 60245444. Встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217 не позбавляє позивача, як її власника правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, а також здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Земельний сервітут встановлений лише на частину земельної ділянки площею 0,0004 га в межах земельної ділянки загальною площею 0,0008 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі на право проходу з магазину «Козацькі забави». До того ж, Ратнівською селищною радою не надавався дозвіл на встановлення холодильного обладнання на земельній ділянці з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217, а лише на право проходу та проїзду на велосипеді (код обмеження 07.01). Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (стаття 126 Земельного кодексу України). У пункті 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На момент укладення договору про встановлення сервітуту № 76 від 30.05.2025 року з [PERSON] , власницею сусідньої земельної ділянки, на право проходу та проїзду на велосипеді (код обмеження 07.01) на частину земельної ділянки площею 0,0004 га в межах земельної ділянки комунальної власності Ратнівської селищної ради загальною площею 0,0008 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код цільового призначення 03.07), яка розташована на [ADDRESS] (кадастровий номер 0724255000:01:001:0217), власником цієї земельної ділянки була Ратнівська селищна рада. Позивач зареєструвала право власності на вищезазначену земельну ділянку 23 червня 2025 року, номер відомостей про речове право 60471697. З огляду на зазначене, Ратнівська селищна рада вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, відсутні підстави для їх задоволення. Представник відповідачки\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~у відзиві\~на позов\~вважає позовну заяву необґрунтованою в зв`язку з наступним. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 551476 від 03 квітня 2008 року (копія до відзиву додається) [PERSON] є власником земельної ділянки площею 24 кв.м., із цільовим призначенням для обслуговування торгового павільйону. Також, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав № 401461477 (копія до відзиву додається) [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення, загальною площею 23,4 кв.м., що знаходиться на вищезазначеній земельній ділянці. З 2006 року [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність, зокрема із зазначеного вище приміщення. На теперішній час земельні ділянки відповідачки та позивачки є суміжними. Твердження позивача про те, що встановлення земельного сервітуту суперечить ч. 1 ст. 401 ЦК України є помилковим. В листопаді 2013 року на той час ще Відділом містобудування, архітектури та комунального господарства Ратнівської районної державної адміністрації було погоджено новий проект південно-західного фасаду торгового пасажу, відповідно до якого вхід до магазину [PERSON] здійснюється саме з того боку, де встановлено сервітут. Цей вхід є єдиним, яким вона фактично користується понад 12 років. Інший вхід, на який посилається позивачка, на сьогодні технічно непридатний для використання і не відповідає затвердженому плану забудови. Тому встановлення сервітуту є не лише законним, але й єдиним можливим способом забезпечити доступ до магазину відповідачки. 23.06.2025 року позивачка подала до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ратнівської селищної ради заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217. В той же день вказане право було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як вбачається із наведених положень законодавства, право власності на нерухоме майно, зокрема на земельну ділянку виникає у відповідного суб`єкта з моменту державної реєстрації. На момент укладення договору земельного сервітуту (30.05.2025) право власності позивачки на земельну ділянку ще не було зареєстроване. Це підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав: відповідна реєстрація здійснена лише 23.06.2025 року. Відтак, на момент встановлення сервітуту у позивачки не було речового права, яке могло би бути порушене. Таким чином, позивачка не мала і не могла мати на ту дату прав, які могли б бути порушені укладенням договору сервітуту. Також позовна заява обґрунтовується тим, що нібито укладений договір земельного сервітуту є удаваним правочином, водночас вказане не відповідає дійсності, оскільки другий вхід про який зазначає позивач не функціонує та не передбачений планом південно-західного фасаду, про який зазначалось вище, а отже [PERSON] не має можливості потрапити до свого магазину у інший спосіб. Представник відповідачки стверджує, що позовна заява є необґрунтованою та не підлягає до задоволення. Розпорядженням від 10.09.2025 р. В.О. голови Ратнівського районного суду справу направлено до Старовижівського районного суду Волинської області. Ухвалою судді Старовижівського районного суду Волинської області від 17.09.2025 прийнято справу до провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.10.2025 підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала. Дала пояснення аналогічні наведеним в позові, просить позов задовольнити. Додала, що договір є недійсним з підстав неотримання вимог ст. 203, ст. 215 ЦК України. У судовому засіданні представник відповідача Ратнівської селищної ради Садчиков В.Р. позов не визнав, дав пояснення аналогічні наведеним у відзиві. Просить у позові просить відмовити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] позов не визнав, дав пояснення аналогічні наведеним у відзиві. Просить у позові просить відмовити. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] учасники справи в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи. Суд, заслухавши представника позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з частиною першою статті\~15, ч. 1 ст.\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Стаття 82 ЦПК України\~визначає підстави звільнення від доказування. Відповідно до\~ст.\~82\~ЦПК України,\~обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~справи,\~їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд встановив такі обставини справи. Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 25.02.2025 р. в справі № 166/1460/24 задоволено позов [PERSON] до Ратнівської селищної ради, третя особа на стороні відповідача [PERSON] , та визнано укладеним між [PERSON] (у подальшому прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] ) та Ратнівською селищною радою договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі, площею 0,0008 га, кадастровий номер 0724255000:01:001:0217, що розташована по [ADDRESS] , що була реалізована земельних торгах (арк.спр. 63 том 1). Вказане рішення залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 08.05.2025. Представники сторін у судовому засіданні повідомили, що в касаційному порядку рішення не оскаржували. Отже, рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 25.02.2025 р. набрало законної сили 08.05.2025 р. (арк.спр. 68 том 1). Рішенням Ратнівської селищної ради від 20.05.2025 № 52/67 погоджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини ділянки, на яку поширюється право сервітуту (право проїзду на велосипеді та проходу), орієнтовною площею 0,0004 га для будівництва та обслуговування будівель, з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217. П.2 вказаного рішення вирішено укласти з [PERSON] , яка є власницею сусідньої земельної ділянки, постійний безоплатний договір про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду на велосипеді (код обмеження 07.01) на частину земельної ділянки площею 0,0004 га в межах земельної ділянки комунальної власності Ратнівської селищної ради загальною площею 0,0008 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код цільового призначення 03.07), яка розташована по [ADDRESS] , з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217 (арк. спр. 91 том 1). 30.05.2025 р. між Ратнівською селищною радою та [PERSON] укладено договір про встановлення земельного сервітуту № 76 (далі Договір № 76). Згідно з Договором № 76 власник Ратнівська селищна рада та [PERSON] домовились, що земельний сервітут встановлюється відносно частини земельної ділянки площею 0,0004 га в межах земельної ділянки комунальної власності Ратнівської селищної ради загальною площею 0,0008 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (код цільового призначення 03.07), яка розташована на [ADDRESS] , з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217 (п.1.1 договору). Згідно з п.1.3 зазначено, що власник майна стверджує, що на момент укладення договору земельна ділянка не перебуває під арештом чи забороною, вона не заставлена, у податковій заставі не перебуває, відносно неї не укладено договорів щодо відчуження чи щодо користування з іншими особами. Треті особи не мають права на земельну ділянку (арк.спр.56-57 том 2). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек встановлено, що рішенням державного реєстратора Чикор Олени Іванівни № 79349689 від 06.06.2025 вчинено запис про державну реєстрацію права користування (сервітут) на земельну ділянку з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217 за [PERSON] , номер запису про інше речове право: 60245444, речове право стоється частини майна, є безстрокове. Документами, що подані під час реєстрації вказано договір про встановлення сервітуту серії та номер 76, від 30.05.2025, укладений між Ратнівською селищною радою та [PERSON] (арк спр. 77, 159 том 1). 23.06.2025 р. за позивачкою зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 0724255000:01:001:0217, на підставі рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 25.02.2025 р., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (арк.спр. 76 том 1). Отже, встановлено, що на момент реєстрації права власності на земельну ділянку за позивачкою, вже проведено реєстрацію сервітуту щодо частини цієї ділянки. [PERSON] є власником будівлі, та земельної ділянки, що межує з земельною ділянкою, щодо частини якої встановлено сервітут (арк.спр.162,166,168-170 том 1). Предметом позову у справі, яка розглядається, є матеріально-правові вимоги про визнання недійсним договору на встановлення земельного сервітуту № 76 та скасування рішення державного реєстратора про його реєстрацію, з підстав наявності чи відсутності у відповідача Ратнівської селищної ради як власника земельної ділянки необхідного обсягу дієздатності для укладання спірного договору, а також мотивів укладення договору. Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує такі норми права та правові позиції Верховного Суду. Ст.\~203\~ЦК України\~встановлено,\~що зміст\~правочину не\~може суперечити\~цьому Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно із ст.215.\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Відповідно до статті\~395 ЦК України\~до речових прав на чуже майно належить, зокрема, право користування (сервітут). Згідно з частиною\~1\~статті\~401 ЦК України\~право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна\~для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатацію ліній електропередач, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо (частина\~1\~статті\~404 ЦК України). Відповідно до частин\~1,\~3,\~4\~статті\~98 ЗК України\~право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).\~Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до ст. 328 ЦК\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 182 ЦК \~України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 3, ч.4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Пункт 1 частини першої\~статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Подібний висновок викладений в\~постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, провадження № 12-234гс18, від 22 червня 2021\~року справа №\~334/3161/17, та постановах Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18, 30 червня 2022 року cправа №\~\~906/211/21, 17 січня 2024 року у справа № 522/3999/23. Щодо підстав набуття права власності, то позивач набула права власності на земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, визнаного укладеним за рішенням суду, а вказане рішення суду набрало законної сили, отже, є обов`язковим для виконання в силу положень ст. 129-1 Конституції. Відповідно до частини другої\~статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Наведеною нормою законодавець врегулював правову ситуацію, коли відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не відповідають наявним чинним та нескасованим правовстановлюючим документам, на підставі яких проведені реєстраційні дії та які мають пріоритет над записами, що містяться у Державному реєстрі. Правові висновки щодо статусу відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме та необхідності застосування частини другої\~статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у вирішенні питань, пов`язаних з правом власності на майно, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 917/553/17, від 03.04.2018 у справі\~ № 922/1645/18. У межах суб`єктивного права власності доцільно виділити два конструктивних елементи: а) титул власності; б) правомочності власника. Правомочність власника - невід`ємний атрибут права власності та розглядається як динамічна категорія, як одна з основних можливостей власника щодо належного йому майна. Титул власності є статичною категорією, до зміни власника не передається. Державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомості - адміністративний акт, який породжує титул власника. Таким чином, висловивши свою волю на відчуження об`єкта нерухомого майна, власник у межах свого суб`єктивного права власності реалізовує свої правомочності. Державна реєстрація правочину завершує перехід права власності (право власності на об`єкт припиняється у продавця і відповідно виникає в покупця). Тобто покупець набуває не лише правомочності власника, а й сам титул. Ураховуючи викладене особа, яка здійснила державну реєстрацію правочину відповідно до норм статей 334, 657 Цивільного кодексу України, набуває титул власника майна. У свою чергу необхідність реєстрації права на нерухоме майно не впливає на виникнення в покупця нерухомості прав власника на це майно. Відповідно до частини 2 статті 100 Земельного кодексу України земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що станом на день укладення спірного договору земельного сервітуту в силу імперативних вимог статті 100 Земельного кодексу України Ратнівська селищна рада не мала повноважень на встановлення земельного сервітуту для відповідачки [PERSON] , оскільки не Ратнівська селищна рада, а саме позивачка на підставі договору купівлі-продажу була власником ділянки, незважаючи на відсутність державної реєстрації її права власності. Відтак і доводи представника селищної ради про те, що вона діяла виключно з необхідності забезпечення права [PERSON] на доступ до належного останній приміщення за відсутності повноважень на розпорядження майном не можуть бути взяті до уваги. Представник Ратнівської селищної ради підтвердив суду, що брав участь в розгляді апеляційної скарги селищної ради на рішення Ратнівського районного суду 08.05.2025 р., отже про ухвалене рішення Ратнівська селищна рада була обізнана. Відповідачка [PERSON] була залучена як третя особа в справі. Отже, укладений Ратнівською селищною радою та [PERSON] договір №76 за встановлених обставин порушує права позивачки як власника нерухомого майна, а тому порушене право позивачки підлягає захисту в спосіб, обраний позивачкою. Отже, Договір № 76 про встановлення земельного сервітуту слід визнати недійсним, а оскільки визнано недійсним договір, за результатами укладення якого державним реєстратором було прийнято рішення від 06.06.2025 № 79349689 про державну реєстрацію права користування (сервітут) на земельну ділянку з кадастровим номером 0724255000:01:001:0217 за [PERSON] , номер запису про інше речове право: 60245444, то є передбачені законом підстави для скасування зазначеного рішення державного реєстратора. Доводи позовної заяви щодо наявності інших підстав визнання договору недійсним, в тому числі щодо удаваності правочину, з огляду на встановлені обставини справи і висновок суду про визнання недійсним договору про встановлення сервітуту з підстав відсутності в Ратнівської селищної ради повноважень на укладення договору, не впливають на висновок суду про визнання договору недійсним. Суд не надає оцінку доводам представників сторін щодо правомірності проведення земельних торгів, умовам на яких вони проведені, дотриманню умов продажу земельної ділянки, наявності підстав для скасування торгів, оскільки всі ці обставини були предметом дослідження Ратнівського районного суду і їм надана оцінка, договір купівлі-продажу земельної ділянки визнаний укладеним. Невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності (постанова Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19). Щодо доводів представника відповідача [PERSON] про те, що в неї є єдиний варіант доступу до належного їй приміщення встановлення сервітуту, то вказані підстави не є підставою для відмови в позові, оскільки таке питання може бути вирішено, в разі його обґрунтованості та наявності, відповідно до ст. 100 ЗК України за домовленістю між саме власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду. Щодо інших доводів учасників справи, то суд вважає за доцільне врахувати, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина перша, друга\~статті 12 ЦПК України). Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На виконання вказаних положень ст. 81 ЦПК України, з огляду на описані вище обставини справи, позивач довела позовних вимог, на які посилалась, а представники відповідачів всупереч обов`язку доказування, не надали належних і допустимих доказів на підтвердження заперечень на позов. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з Ратнівської селищної ради та з [PERSON] на користь позивача по 1\~211 (тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору на користь [PERSON] .

Outcome: approved