Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача 1.1. У червні 2025 року адвокат Черниченко Є.М., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»), [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 82\~846 грн 02 коп, а з [PERSON] 229\~614 грн 59 коп. 1.2. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] 18 листопада 2024 року об 11\~год. 45 хв. в м. Черкаси, по вул. Вергая, 16 керував належним ДП «ЧАРЗ-АВТО» автобусом «Атаман A-092G6», р.н. [NUMBER] , під час зміни напрямку руху не впевнився в безпечності та допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась у зустрічному напрямку, чим порушив п.10.1, 11.3, 2.36 ПДР України. 1.3. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2025 у справі №712/15197/24 водія автомобіля автобуса «Атаман», р.н. [NUMBER] , [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. 1.4. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автобуса «Атаман», р.н. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно з полісом ОСЦПВ № ЕР 220671687, яким передбачена сума страхового ліміту за пошкодження транспортного засобу 160 000 грн, а також згідно з додатковим договором добровільного страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №DCVN.12732215 від 01\~травня 2024 року, яким передбачений ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 200 000 грн. 1.5. Відповідно до п. 3 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» із метою визначення об`єктивного розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Tiguan», р.н. [NUMBER] , внаслідок ДТП 18\~листопада 2024 року, проведено судову автотоварознавчу експертизу, згідно якої вартість відновлювального ремонту пошкодженого легкового автомобіля без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників складає 463 348 грн 82 коп.; вартість відновлювального ремонту цього ж легкового автомобіля із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників 233 734 грн 23 коп.; вартість матеріального збитку зазначеного легкового автомобіля 233 734 грн 23 коп.; витрати на залучення експерта автотоварознавця 6000 грн. 1.6. 09 січня 2025 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснено страхову виплату в розмірі 156 888,21 грн, яка не покриває розміру заподіяної шкоди. 1.7. Враховуючи результати висновку автотоварознавчої експертизи, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не виконала покладені на них обов`язки, безпідставно занизивши розмір належного позивачу страхового відшкодування. Відтак, із страховика відповідно до додаткового договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № DCVN.12732215 від 01 травня 2024 року підлягає до стягнення 82 846 грн. 02 коп., з розрахунку: 233734, 23 грн (вартість матеріального збитку) 156 888, 21 грн (попередня страхова виплата) + 6000 грн (залучення експерта) = 82 845,79 грн. 1.8. Крім того, позивач вважає за необхідне стягнути з винуватця ДТП [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 229 614 грн. 59 коп, з розрахунку 463 348,82 грн (вартість відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників) 233 734,23 грн (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників). 1.9. Орієнтовний (попередній) розрахунок суми судових витрат за правничу допомогу становить 20 000 грн. Докази витрат на правову допомогу будуть надані до суду окремо. Крім цього, позивачем понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 214 грн 61 коп. 1.10. 10 липня 2025 представником ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» Гончаренко К.М. надано відзив, в якому вона просить суд відмовити у задоволенні позову в частині вимог до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». 1.11. Відзив обґрунтовано тим, що враховуючи наявність у власника транспортного засобу «ATAMAN», р.н. [NUMBER] , полісу обов`язкового страхування з лімітом 160 тис грн та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом 200\~000 грн., то Страховиком було виплачено на користь [PERSON] страхове відшкодування в межах передбаченої Полісом страхової суми. 1.12. Оскільки розмір страхового відшкодування не перевищив ліміту відповідальності Страховика за полісом обов`язкового страхування, то враховуючи умови п. 10.5 Оферти Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, відсутні підстави для застосування положень додаткового договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №\~DCVN.12732215 від 01\~травня 2024 року. 1.13. 18 вересня 2025 року представником позивача Черниченком Є.М. надано уточнену позовну заяву, в якій він просить стягнути з ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 82 846 грн 02 коп, а з ДП «ЧАРЗ-АВТО» 229 614 грн. 59 коп., а також вирішити питання про розподіл судових витрат. 1.14 Уточнена позовна заява обґрунтована тим, що в процесі розгляду справи позивачу стало відомо, що автобус «Ataman A-092G6», р.н. [NUMBER] , належить ДП\~«Чарз-Авто», а [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди 18.11.2024 р. перебував у трудових відносинах з цим підприємством та виконував трудові обов`язки. 1.15. За таких обставин із ДП «ЧАРЗ-АВТО» підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 229\~614 грн. 59 коп., з розрахунку 463348,82 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників) 233734, 23 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників). 1.16. 07 жовтня 2025 року представником ДП «ЧАРЗ-АВТО» Донцем Д.А. надано відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позову відмовити. 1.17. Відзив на позовну заяву обґрунтовано тим, що Між ДП «Чарз-Авто» та ПрАТ СК «ПЗУ Україна» був укладений не лише договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з лімітом відповідальності 160 000,00 грн., а й був договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхування наземного транспорту № DCVN.12732215, за яким ліміт відповідальності становить 200 000,00 грн. 1.18. За таких обставин позивачем не вичерпано ліміт відповідальності страховика, а страховиком не здійснено повного страхового відшкодування Позивачу. 1.19. Відтак, за розрахунками ДП «Чарз-Авто», із ПрАТ СК «ПЗУ Україна», відповідно до вищезазначених договорів та норми Закону підлягає стягненню на користь позивача 79 734 грн. 23 коп., з розрахунку: 233 734,23 грн (вартість матеріального збитку) + 6 000,00 грн (залучення експерта) 160 000,00 грн. (ліміт відповідальності за договором № EP.220671687) = 79 734,23 грн. (відповідальність за договором № DCVN.12732215). 1.20. Крім того, позивач на власний розсуд погодився із розміром страхового відшкодування та правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ДП «Чарз-Авто» суперечить як попередній поведінці позивача, так і засадам розумності, диспозитивності та добросовісності. 2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1. Ухвалою судді Соснівського районного суду міста Черкас від 05 червня 2025\~року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 2.2. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 10 липня 2025 року поновлено позивачу [PERSON] строк на подання клопотання про заміну відповідача на належного; замінено первісного відповідача [PERSON] на Дочірнє підприємство «Чарз-Авто»; залучено [PERSON] до участі\~в справі\~за позовом\~ [PERSON] в якості третьої особи на стороні відповідача; зобов`язано [PERSON] подати до суду уточнену редакцію позовної заяви, а також направити відповідачу та третій особі копії уточненої редакції позовної заяви з додатками. 2.3. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2025 року продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено судове засідання на підготовче у межах підготовчого провадження. 2.4. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2025 року прийнято відмову позивача [PERSON] від позову в частині позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, а провадження у справі в цій частині закрито. 2.5. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 2.6. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. 2.7. Представник ДП «Чарз-Авто» Толкачов Р.С. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. 2.8. [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідає положенням ч. 7 ст. 128 ЦПК України. 3. Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини 3.1. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 3.2. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 3.3. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 3.4. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 3.5. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. 3.6. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. 3.7. Під час розгляду справи суд враховує правові висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019\~року у справі № 465/4621/16-к, провадження № 13-24ск19, який підтверджено постановою Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №\~147/66/17, провадження № 14-95цс20. 3.8. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). 3.9. Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. 3.10. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина перша статті 1172 ЦК України). 3.11. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)). 3.12. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону № 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). 3.13. Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. 3.14. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 3.15. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України). 3.16. Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 3.17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом №\~1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. 3.18. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування. 3.19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26\~жовтня 2016 року у справі №6-954цс16). Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22\~ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу. 3.20. Відповідно до положень ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. 4. Фактичні обставини, встановлені судом 4.1. Судом установлено, що [PERSON] є власником автомобіля «Volkswagen Tiguan», р.н. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . 4.2. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , ДП «Чарз-Авто» є власником автобуса «Атаман A-092G6», реєстраційний номер [NUMBER] . 4.3. Відповідно до наказу № 13-К від 26 лютого 2014 року по ДП «Чарз-Авто» [PERSON] прийнято на роботу на посаду водія автотранспортних засобів, з якої звільнено 28 лютого 2025 року відповідно до наказу № 7-К від 28 лютого 2025 року. 4.4. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 січня 2025 року у справі №712/15197/24 встановлено, що 18 листопада 2024 року об 11 год. 45 хв. в м.\~Черкаси по вул. Вергая, 16 водій [PERSON] керував належним ДП «Чарз-Авто» автобусом «Атаман A-092G6», р.н. [NUMBER] , під час зміни напрямку руху не\~впевнився в безпечності маневру та допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась у зустрічному напрямку, чим порушив п.10.1, 11.3, 2.36 ПДР України. 4.5. Указаною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу. 4.6. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правову відповідальність власника автобуса «Атаман», р.н. [NUMBER] , було застраховано в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», поліс ОСЦПВ № ЕР 220671687, яким передбачена сума страхового ліміту за пошкодження транспортного засобу 160 000 грн. 4.7. Крім того, власником автобуса «Атаман», р.н. [NUMBER] , також укладено додатковий договір добровільного страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №DCVN.12732215 від 01 травня 2024 року, яким передбачений ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 200 000 грн. 4.8. Відповідно до висновку експерта № 18 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Tiguan», р.н. [NUMBER] , при ДТП 18 листопада 2024 року, складеного 28 лютого 2025 року судовим експертом Березовським А.А., вартість відновлювального ремонту вказаного легкового автомобіля без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 463 348 грн 82 коп.; вартість відновлювального ремонту із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників 233 734 грн 23 коп.; вартість матеріального збитку, завдана власнику вказаного легкового автомобіля, 233 734 грн 23 коп. Витрати на залучення експерта автотоварознавця складають 6000 грн. 4.9. У вказаному висновку зазначено, що оскільки термін експлуатації автомобіля «Volkswagen Tiguan», р.н. [NUMBER] , перевищує 7 років, то вартість деталей що підлягають заміні розраховуються з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, який розраховано за формулою: 1 ринкова вартість автомобіля / приведену ціну такого самого нового автомобіля, що становить 1-564709 грн/1312010грн=0,57. 4.10. У дослідженні за пунктом 1.3 вказаного автотоварознавчого дослідження зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу застосовано до вартості нових складових, які підлягають заміні під час ремонту, де вартість складових з урахуванням фізичного зносу становить 402832,61 грн * (1-0,57)=173\~218,02 грн. 4.11. Таким чином, величина вартості зносу складників становить 402832,61173218,02=229\~614,59 грн. 4.12. 09 січня 2025 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснило страхову виплату в розмірі 156 888,21 грн, 30 жовтня 2025 року 3\~111,79 грн, а також 73\~734 грн 23 коп. Таким чином, страховиком виплачено всього 233\~734 грн 23 коп. 5. Оцінка Суду 5.1. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] до ДП «ЧАРЗ-АВТО», з урахуванням прийнятої судом відмови від позову до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», суд враховує, що після ДТП і на час розгляду справи судом належний їй автомобіль не\~відремонтовано, а вартість відновлювального ремонту не\~перевищує ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу на час ДТП. 5.2. Таким чином, [PERSON] має право на відшкодування реальних збитків і такими реальними збитками, що підлягають відшкодуванню, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу у розмірі 463 348,82 грн. 5.3. Оскільки 09 січня 2025 року страховою компанією ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було виплачено позивачці страхове відшкодування розмірі 156 888,21 грн та 30 жовтня 2025 року 3 111,79 грн, що становить страховий ліміт у розмірі 160\~000 грн за завдану майнову шкоду за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №\~ЕР 220671687, то страховик виконав свій обов`язок за Законом № 1961-IV. 5.4. Крім того, на підставі Додаткового договору добровільного страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №DCVN.12732215 від 01 травня 2024 року, яким передбачений ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну 200 000 грн., ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатила позивачці страхове відшкодування у розмірі 73\~734 грн 23 коп. 5.5. Таким чином, страховиком позивачці виплачено всього 233 734 грн 23 коп., що становить визначену експертом вартість відновлювального ремонту із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, і невідшкодованою залишається вартість величини фізичного зносу складників пошкодженого автомобіля «Volkswagen Tiguan», р.н. [NUMBER] , у розмірі 229 614 грн. 59 коп. 5.6. На думку суду, вказана сума входить до розміру реальних збитків, що підлягають стягненню на користь потерпілої з ДП «Чарз-Авто» як із роботодавця винної в ДТП особи. 5.7. Суд відхиляє доводи ДП «Чарз-Авто» про те, що вказану суму повинна була виплатити ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за Додатковим договором добровільного страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №DCVN.12732215 від 01 травня 2024 року, оскільки згідно з пунктами 4.1.4, 4.3.12 вказаного договору відшкодуванню не підлягають збитки, що сталися безпосередньо внаслідок конструкційного або експлуатаційного зносу деталей, вузлів і агрегатів транспортного засобу; страховик не відшкодовує втрату товарної вартості застрахованого транспортного засобу. 5.8. Крім того, суд також відхиляє доводи відповідача про те, що стягнення з відповідача на користь позивача різниці між отриманим позивачем страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу буде поліпшенням стану пошкодженої речі у порівнянні з тим, що існував до ДТП, оскільки експертом розраховано вартість величини фізичного зносу складників пошкодженого автомобіля «Volkswagen Tiguan», р.н. [NUMBER] , що підлягають заміні на нові під час ремонту, а не фізичного зносу автомобіля вцілому. 5.9. Суд також не погоджується з доводами відповідача про те, що отримавши у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування у розмірі 233\~734\~грн 23 коп., позивач узгодив розмір страхового відшкодування та втратив право на відшкодування вартості фізичного зносу складників пошкодженого транспортного засобу, оскільки така вартість фізичного зносу не підлягала відшкодуванню страховою компанією ані на підставі Закону № 1961-IV, ні Додаткового договору добровільного страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №DCVN.12732215 від 01 травня 2024 року. 5.10. Водночас, величина вартості нових складових, які підлягають заміні під час ремонту, у розмірі 402832,61 грн, розрахована експертом з урахуванням ПДВ, а позивач не\~надав доказів про проведення ремонту автомобіля на СТО, яке є платником ПДВ, чи про фактичне придбання необхідних деталей, що підлягають заміні, за ціну, до якої включено ПДВ. 5.11. За таких обставин, на думку суду, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути величину фізичного зносу складників пошкодженого автомобіля «Volkswagen Tiguan», р.н. [NUMBER] , у розмірі 229 614 грн. 59 коп., віднявши від цієї суми величину ПДВ 20%, що в результаті становить 183\~691 грн 67 коп. 6. Розподіл судових витрат між сторонами 6.1. Статтею 133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 6.2. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.3. Згідно із ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. 6.4. Звертаючись до суду з позовом, позивачем було сплачено 3\~214 грн 61 коп. судового збору за вимогами про стягнення із ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 82\~846 грн 02 коп. та із ДП «Чарз-Авто» 229 614 грн 59 коп. 6.5. Оскільки під час розгляду справи позивач відмовився від позову до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» унаслідок задоволення їх цим відповідачем після пред`явлення позову і позивач не подав заяви про стягнення понесених ним у справі витрат з цього відповідача, то підстави для розподілу судових витрат у розмірі 828\~грн 46 коп. відсутні. 6.6. Водночас вимоги до ДП «Чарз-Авто» задоволено на 80 %, тому з ДП «Чарз-Авто» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1836 грн 92 коп. пропорційно до задоволених вимог. 6.7. Вимоги про відшкодування витрат на призначення експертизи у розмірі 6\~000 грн було включено позивачем до вимог до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», від яких позивач відмовився і така відмова була прийнята судом. 6.8. Питання про розподіл судових витрат у виді витрат на правничу допомогу буде вирішено за результатами надання відповідних доказів стороною позивача про їх понесення.

Outcome: partial