Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

16 жовтня 2025 року представник позивача начальник відділу юридичної та договірної роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» (далі по тексту рішення ТОВ «ВЕЗ») Михальчук К.В., яка діє на підставі довіреності, звернулася до Нововолинського міського суду Волинської області в інтересах ТОВ «ВЕЗ» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. З 01 січня 2019 року ТОВ «Волиньелектрозбут» є постачальником універсальних послуг, на якого покладений спеціальний обов`язок щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Волинської області. Між ТОВ «ВЕЗ» та побутовим споживачем [PERSON] укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електричної енергії/оплатою рахунка постачальника універсальної послуги. Згідно з умовами договору ТОВ «ВЕЗ» постачало електричну енергію на об`єкт побутового споживача, розташований за адресою: [ADDRESS] . Для проведення розрахунків на ім`я побутового споживача [PERSON] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Споживачу неодноразово виставлялися рахунки за спожиту електричну енергію. Відтак, споживачу також був виставлений рахунок за спожиту електричну енергію № 534163324 від 07.08.2025 року на суму 25\~703,84 грн. Боржником частково погашено заборгованість у вересні 2025 року на суму 2\~000,00 грн. ТОВ «ВЕЗ» виконало умови договору в повному об`ємі та належним чином, проте, в порушення умов договору, відповідач у визначений термін оплату вартості спожитої електроенергії не проводив, внаслідок чого існує грошова заборгованість в розмірі 23\~703 (двадцять три тисячі сімсот три) гривні 84 копійки. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 23\~703,84 грн., а також стягнути судові витрати по справі. Ухвалою судді Нововолинського міського суду Волинської області від 29 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін. Представник ТОВ «ВЕЗ» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без участі представника ТОВ «ВЕЗ», позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв/клопотань до суду не подавав. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до статтей 280-281 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи, зміст відповідних спірних правовідносин та застосовує до них такі норми права. Відповідно до ч. 4 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є доказаи, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту рішення НКРЕКП) № 429 від 14.06.2018 року Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕЗ» надано ліцензію з постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (далі за текстом ПРРЕЕ), затверджено Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є невід`ємною частиною та додатком № 6 до ПРРЕЕ. На підставі Типового договору та Публічної комерційної пропозиції № 1 «Універсальна «Побут», Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньелектрозбут» розроблено публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, на підставі якого з 01.01.2019 року здійснюється постачання електричної енергії побутовим споживачам. Зазначений договір розміщений на офіційному сайті ТОВ «Волиньелектрозбут» і не потребує двостороннього підписання паперової форми договору. Згідно з абз. 5 п. 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Факт укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг між позивачем та відповідачем підтверджується фактом споживання відповідачем електричної енергії та оплатою рахунка (а.с. 12). Відповідно до п. 2.1, 5.8 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (а.с. 6-7). Умовами публічної комерційної пропозиції № 1 «Універсальна «Побут» визначено, що оплата здійснюється споживачем за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Термін оплати рахунку 10 робочих днів від дня його отримання споживачем, але не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим (а.с. 11). ТОВ «ВЕЗ» постачало електричну енергію на об`єкт побутового споживача, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13). Для проведення розрахунків на ім`я побутового споживача [PERSON] було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 12). З копії загальної картки по особовому рахунку № [NUMBER] , копії рахунку за спожиту електричну енергію від 07.08.2025 року вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] за спожиту електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.06.2024 по 31.08.2025 становить 23\~703,84 грн. (а.с. 12, 13). Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). З урахуванням усього вищенаведеного, а також того, що відповідачу було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобов`язань по оплаті за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, однак останній їх належним чином не виконав, обставини зазначені у позовній заяві не спростував, не надав доказів на підтвердження відсутності заборгованості або її погашення, суд вважає, що позов ТОВ «Волиньелектрозбут» підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved