Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Адвокат Зленко В.А., який діє в інтересах [PERSON] звернувся у суд із позовом до Заболотівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування\~позовних вимог\~вказав,\~що згідно довідки Заболотівської селищної ради, Коломийського району, Івано-Франківської області, № 406 від 16.06.2025 року, житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належав до суспільної групи домогосподарств- робітничий двір, станом на 15.04.1991 р. в якому були зареєстрвоані: [PERSON] 1934 р.н., - батько позивачки; [PERSON] 1942 р. н., - матір позивачки; [PERSON] -позивачка. Відповідно до довідки Заболотівської селищної ради б/н від 16.06.2025 року, згідно записів у погосподарській книзі, даний житловий будинок числився за батьком - [PERSON] та був збудований до одруження батьків позивачки, тобто в 1904 році. [INFO] батько позивачки помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2024 року, [PERSON] та її матір успадкували по частки земельної ділянки кадастровий номер 2625285401:02:002:0044, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,25 га, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю та по частки земельної ділянки кадастровий номер 2625285401:02:002:0045, цільове призначення - для ведення селянського господарства, загальною площею 0,0961 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю. [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . Заповіт від її імені не посвідчувався. Спадкова справа після її смерті заведена. Таким чином позивачка прийняла спадщину після смерті батька і матері, та набула права власності на весь житловий будинок. Звернувшись до нотаріуса із заявою, вона отримала відмову у видачі свідоцтва про праву на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю в неї правовстановлюючого документа, який би підтверджував право власності спадкодавця на житловий будинок. Представник позивача вказує, що ніхто крім позивача не претендує на вказане господарство. Отже, у зв`язку із тим, що [PERSON] не може реалізувати своє право на спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальній конторі, у зв`язку зі відмовою нотаріуса, вона змушена звернутись до суду із цим позовом. Представник позивача, адвокат Зленко В.А. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Заболотівської селищної ради подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутності представника селищної ради, рішення винести на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що відповідно до довідки Заболотівської селищної ради, Коломийського району, Івано-Франківської області, № 406 від 16.06.2025 року, житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належав до суспільної групи домогосподарств - робітничий двір. Станом на 15.04.1991 р. в даному будинку були зареєстровані: [PERSON] 1934 р.н., - батько позивачки; [PERSON] , 1942 р.н., - матір позивачки; [PERSON] -позивачка. Батьки позивачки одружились в 1963 році відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] , 14.08.1994 року зареєстрували шлюб. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини: [PERSON] . Відповідно до довідки Заболотівської селищної ради б/н від 16.06.2025 року, згідно записів у погосоподарській книзі, даний житловий будинок числився за батьком - [PERSON] та був збудований до одруження батьків позивачки, згідно технічного паспорту в 1904 році. Відповідно до довідки № Б/Н виданої Заболотівською селищною радою від 16.06.2025р. вбачається, що згідно погосподарської книги за [PERSON] , 1934 р.нар., який помер [INFO] числився житловий будинок та господарські споруди в [ADDRESS] . Крім померлого у будинку були зареєстровані: дружина- [PERSON] , дочка- [PERSON] , онука- [PERSON] , онука- [PERSON] . Технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовлений ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" на замовлення [PERSON] станом на 14.03.2024р. Згідно Виписки з Інвентаризаційних матеріалів, виданих ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" вбачається, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності по [ADDRESS] не зареєстровано. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 25.10.2010 року, виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Снятинського району, Івано-Франківської області. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 05.04.2023 року Снятинським відділом ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідно до довідки виданої Заболотівською селищною радою № 303 від 21.04.2023 вбачається, що згідно з записом в погосподарській книзі за [PERSON] 1942 р.н, яка померла [INFO] числилось спадкове майно, земельні ділянки. На день смерті [PERSON] , в [ADDRESS] крім померлої були зареєстровані: дочка- [PERSON] 1969 р.н. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2024р., спадщина на яку видано свідоцтво складається з 1/2 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,25 га, кадастровий номер 2625285401:02:002:0044 по [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2024р., спадщина на яку видано свідоцтво складається з 1/2 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0961га, кадастровий номер 2625285401:02:002:0045 по [ADDRESS] . З довідки виданої приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, слідує що, після смерті матері [PERSON] , 1942 р.н. померлої [INFO] , останнє місце проживання якої було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] заведена спадкова справа № 47/2023 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом № 121 від 25.04.2023р. доньки померлої [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] . Інших заяв від спадкоємців не надходило. Постановою приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області від 10.06.2025р. [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю у спадкоємця правовстановлюючого документу. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На час розгляду справи можливість державної реєстрації втрачена. З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у Інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування вбачається, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦКта Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що позивачкою надано суду копію листа нотаріуса, яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене у позові майно і надано роз`яснення щодо підстав відмови, чим позивачка підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved