Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь 28246,16 грн. заборгованості за кредитним договором звернулось АТ "А-БАНК". В обґрунтування позову АТ "А-БАНК" зазначає, що 03.07.2024 [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банк та, будучи клієнтом банку, уклала з АТ "АКЦЕНТ-БАНК" кредитний договір б/н, відповідно до якого отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку в розмірі від 1000 грн. до 200000 грн. зі сплатою 3,4 % за користування кредитом, строком на 240 місяців. Вказує, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил банківських послуг в А-БАНКУ разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та банком договір. Зазначає, що позичальник зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту на умовах, передбачених договором. Вказує, що позивач зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Посилаючись на те, що відповідачка порушила умови договору по поверненню коштів та ст.509, 526, 1054 ЦК України, просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором в сумі 28246,16 грн., яка складається з: 16554,32 грн. заборгованість за кредитом, 10741,84 грн. заборгованість за відсотками за користуванням кредитом та 950 грн. штрафу, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 20200 грн. Суд, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.627\~ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629\~ЦК України, укладений між сторонами договір є обов`язковим для виконання. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 та ч.2 ст.509\~ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов`язань. З матеріалів справи встановлено, що 03.07.2024 [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк" та погодилась, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, становлять договір про надання банківських послуг. Метою оформлення вказаного договору є отримання фінансових послуг таких як: відкриття і користування поточними рахунками (у т.ч. з випуском та використанням платіжних карток) та/або отримання кредитів у вигляді готівкових або безготівкових коштів (в тому числі у вигляді овердрафтів), та/або здійснення валютно-обмінних операцій, та/або розрахунково-касових операцій, та/або розміщення коштів на вклади (депозити). 03.07.2024 [PERSON] підписала заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком. Відповідно до паспорту споживчого кредиту "Кредитна картка "Зелена", який підписаний сторонами, сума кредиту становить від 1000 грн. до 200000 грн., строк кредитування становить 240 місяців, базова відсоткова ставка за кредитом становила 40,8% річних, кількість та розмір платежів, періодичність внесення щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 4% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом та не менше 100 грн. і не може перевищувати повного розміру заборгованості за договором про споживчий кредит, штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків 50 грн. кожен раз, коли виникає прострочення по уплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100 грн., 100 грн. кожен раз, коли виникає прострочення по уплаті обов`язкового щомісячного платежу на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше, 500 грн. + 5% від суми загальної заборгованості, у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого по уплаті обов`язкового щомісячного платежу за карткою із порушеним строком більше ніж на 30 днів. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. З довідки за лімітами вбачається, що клієнту [PERSON] за кредитним договором б/н (внутрішньобанківський референс SAMABWFC10078484509) від 03.07.2024 за період з 03.07.2024 по 25.07.2025, 03.07.2024 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 10500 грн., а 04.07.2024 його було збільшено до 10800 грн. З виписки по картці щодо клієнта [PERSON] за рахунком [NUMBER] за період 03.07.2024-15.07.2025 вбачається, що [PERSON] користувалась кредитною карткою, отримувала кредитні кошти, сума витрат за вказаний період становить 29090,16 грн., сума зарахувань - 844 грн., сума комісій - 422,32 грн. З вказаної виписки встановлено, що станом на 15.07.2025 загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 28246,16 грн. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання відповідачкою кредиту в АТ "А-БАНК". Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "А-БАНК" не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а отже з відповідачки на користь позивача слід стягнути тіло кредиту. Оскільки за договором, укладеним між АТ "А-БАНК" та [PERSON] остання взяла на себе зобов`язання погашати зазначений кредит та проценти по ньому щомісячно та зазначені обов`язки порушила, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, то у банку виникло право вимоги повернення частини позики в розмірі 16554,32 грн. При вирішенні спору судом враховується, що відповідачка лише один раз внесла 844 грн. на погашення заборгованості за отриманим кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за вказаним кредитним договором. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Кредитним договором визначено, що [PERSON] отримала кредит зі сплатою 3,4% річних. На обґрунтування позовних вимог АТ "А-БАНК" зазначає, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами обслуговування фізичних осіб в АТ "А-Банк" при наданні банківських послуг, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту становить кредитний договір, що підтверджується електронним підписом у заяві. Окрім того вказує, що заявою відповідачки та паспортом споживчого кредиту підтверджується той факт, що [PERSON] була повністю проінформована про умови кредитування в АТ "А-БАНК", які були надані їй для ознайомлення. На підтвердження зазначених тверджень до матеріалів справи позивачем додано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, яка підписана сторонами та паспорт споживчого кредиту, який містить вказівку на його підписання [PERSON] електронним підписом. Згідно ч.1, 2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг",\~електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З матеріалів справи вбачається, що паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачкою в електронній формі. Зазначеним паспортом споживчого кредиту визначені умови кредитування (в т.ч. визначено відсоткову ставку для споживача), з якими [PERSON] , підписавши даний документ, погодилась. Також з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 15.07.2025 заборгованість по процентам за користування кредитом становила 10741,84 грн. і на даний час відповідачкою вона не сплачена. Враховуючи наведене, оскільки відповідачка не виконала свого зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитними коштами, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині. Крім того, звертаючись до суду, позивач просить стягнути з [PERSON] 950 грн. штрафу за кредитним договором від 03.07.2024. Вирішуючи спір в даній частині судом взято до уваги те, що відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" з 24.02.2022 в Україні введено режим воєнного стану. 15.03.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України, щодо дії норм на період дії воєнного стану", яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новим п.18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 03.07.2024 вбачається, що з 01.10.2024 та впродовж дії воєнного стану позивачем здійснювалось нарахування штрафу, розмір якого станом на 15.07.2025 становила 950 грн. Таким чином, на підставі Закону України №2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України, щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 з [PERSON] штраф в розмірі 950 грн. стягненню не підлягає, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 2349,73 грн. Згідно положень ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до наданих доказів вбачається, що 08.04.2025 між АО "Правовий курс" та АТ "А-Банк" було укладено договір про надання правничої допомоги №22012025 та додаткову угоду до нього, відповідно до яких адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати клієнту необхідну правничу допомогу, зокрема, у справі про стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] . З акту прийому-передачі наданих послуг за договором №22012025 від 08.04.2025 про надання правничої допомоги встановлено, що АТ "А-Банк" понесено 20200 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При вирішенні заявлених вимог позивача в частині відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором суд також приймає до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 07.11.2019 (справа №905/1795/18) та від 08.04.2020 (справа №922/2685/19), відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved