Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

10 вересня 2025 року заявник звернувся до суду з даною заявою, відповідно до якої просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 30 серпня 2017 року Кожевниковою Л.Я., державним нотаріусом Вугледарської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 596, спадкова справа № 74/2017, (спеціальний бланк нотаріального документа - НМЕ 271374), виданого на квартиру [ADDRESS] , що належала померлій гр. [PERSON] , 1942 року народження, яка померла [INFO] , на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 25 липня 1997 року Ковальовою Т.О., державним нотаріусом Другої донецької державної нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Вугледарської державної нотаріальної контори за реєстровим №1421, зареєстрованого 23 жовтня 1997 р. в державному комунальному підприємстві «архітектурно-планувальне земельно-кадастрове бюро», в книзі № 2, за записом №40. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] померла мати [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 02.02.2017 Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (актовий запис № 37). Факт кровного споріднення заявника з померлою матір`ю підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.09.1975 Мар`їнським відділом ЗАГСу Донецької області (актовий запис № 134). Згідно з документом, [PERSON] народився [INFO] ; батьки: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію шлюбу (№ 0004418032 від 22.03.2024), мати заявника 12.11.1966 змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » у зв`язку з реєстрацією шлюбу (актовий запис № 81). За життя [PERSON] заповіту не складала. Інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б претендували на майно, не було, тому [PERSON] став єдиним спадкоємцем першої черги. Після смерті матері він у передбачений законом шестимісячний строк звернувся до Вугледарської державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа № 74/2017. Спадщина складалася з квартири за адресою: [ADDRESS] . 30 серпня 2017 року державним нотаріусом Вугледарської ДНК Коржевниковою Л.Я. заявнику було видане свідоцтво про право на спадщину за законом (реєстровий № 596, бланк HME 271374). У свідоцтві зазначено, що спадщина складається з квартири [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі Договору купівлі-продажу від 25.07.1997 (реєстровий № 1421). Право власності було зареєстроване у Спадковому реєстрі (Витяг № 48912669) та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Витяг № 95806214 від 30.08.2017). Однак при видачі свідоцтва та реєстрації права власності нотаріусом було допущено технічну помилку в адресі об`єкта. Замість вірної адреси (буд. [ADDRESS] ) було вказано невірну: будинок [ADDRESS] . З метою виправлення помилки нотаріус зробила застереження у паперовому свідоцтві, проте спосіб виправлення не відповідав «Правилам ведення нотаріального діловодства». Крім того, відповідні зміни до електронного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені не були. Будучи впевненим у правильності оформлення документів, заявник 02.12.2019 зареєстрував у вказаній квартирі свою дружину та сина - [PERSON] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання № 5305, виданою відділом державної реєстрації Вугледарської міської ради. Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомленні належним чином. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше представником надано заяву про розгляд справи без участі представника, справу вирішити на розсуд суду. Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити по наступним підставам. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Державним нотаріусом Вугледарської державної нотаріальної контори Коржевниковою Л.Я. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , її сину [PERSON] . Спадщина складається з: квартири [ADDRESS] (виправлено на 7), в яку входить дві житлові кімнати загальною площею - 45,40 кв.м., в тому числі житловою площею - 28,90 кв.м., що належала померлій на підставі Договору купівлі-продажу квартири (а.с. 67). Із технічного паспорту вказано, що власник квартири [ADDRESS] є [PERSON] , [INFO] . Рішенням державного реєстратора №67838237 від 01.06.2023 року відмовлено у проведення реєстраційних дій за Заявою у зв`язку із тим, що у свідоцтві про право на спадщину виправлення вчиненні із порушенням вимог п. 6.16. Правил ведення нотаріального діловодства затверджених Наказом про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства №3253/5 від 22.12.2010 року, а саме випалення технічної помилки. В Державному реєстру речових прав на нерухоме майно №333663442 від 26.05.2023 року квартира за адресою: квартира [ADDRESS] не зареєстрована. На підставі вказаних доказів, судом встановлено, що існує невідповідність даних у свідоцтві про право на спадщину за законом (а.с. 67). Так, за положеннями п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення факту належності зазначеного правовстановлюючого документу необхідно заявнику для підтвердження права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved