Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

В липні 2025 року до Хаджибейського районного суду м. Одеси звернувся з позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» про стягнення невиплачених коштів при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позов мотивовано тим, що позивач працював на посаді інженера 1 категорії договірного відділу виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна» філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в період з 11 червня 2020 року по 01 липня 2025 року, відповідно до наказу № 542/ОС від 27.06.2025 року був звільнений з займаної посади, при звільненні позивачу не були виплачені належні йому до виплати суми заробітної плати, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022-2023 рік, які він повинен був отримати при звільненні. Посилаючись на вказані обставини просив стягнути на його користь належні до виплати суми, а також середній заробіток за час затримки розрахунку з моменту звільнення по день ухвалення судового рішення. Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м.Одеси від 01 серпня 2025 року відкрито провадження у справі. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на відсутність підстав для виплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення в зазначений період через зупинення на період воєнного часу відповідних положень колективного договору, пропуск позивачем встановленого законом строку звернення до суду, який, на думку, відповідача слід рахувати з моменту невиплати такої допомоги в 2022 та 2023 році відповідно, надав заяву про застосування строків позовної давності. Позивачем надано відповідь на відзив, в якому він наполягав на задоволені позову з підстав, викладених в позовній заяві, зазначав, що не пропустив встановлений законом строк звернення до суду, який має рахуватись з моменту звільнення. Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, правомірність зупинення відповідних положень колективного договору. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, уточнив їх в частині стягнення суми матеріальної допомоги за 2022 рік та 2023 рік в загальній сумі 22\~388 грн. 00 коп. (11\~194 грн 00 коп. за кожен рік). Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, надав додаткові відомості про розмір посадового окладу позивача, відсутність рішень правління про виплату відповідних сум допомоги, окрім рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 27.03.2024 р., протокол № Ц-82/39, згідно якого вирішено здійснювати нарахування та виплату матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 30 % місячної тарифної ставки (посадового окладу). Справу розглянуто в змішаній (паперовій та електронній) формі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено та визнається сторонами, що позивач працював на посаді на посаді інженера 1 категорії договірного відділу виробничого підрозділу «Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна» філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в період з 11 червня 2020 року по 01 липня 2025 року, відповідно до наказу № 542/ОС від 27.06.2025 року був звільнений з займаної посади на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку із невиконанням власником законодавства про працю, що також підтверджується копією вказаного наказу (міститься в матеріалах електронної справи). Згідно п. 4.15 Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом пасажирського вагонного депо «Одеса-Головна» на 2013-2015 р., дію якого було подовжено до 31.12.2025р. спільним рішенням адміністрації та первинної профспілкової організації пасажирського вагонного депо «Одеса-Головна» від 16.01.2025 р. з 01.01.2018 р. працівникам при виході в щорічну відпустку надається матеріальна допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу (місячної тарифної ставки (копії містяться в матеріалах електронної справи). Рішенням правління АТ «Укрзалізниця від 14.03.2022 року на період дії правового режиму воєнного стану України призупинено здійснення додаткових виплат, передбачених Галузевою угодою колективними договорами, зокрема матеріальної допомоги, окрім допомоги на лікування та поховання, що підтверджується випискою з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» № Ц-54/31 від 14.03.2022 р., п. 1.1.4. (міститься в матеріалах електронної справи). Згідно наказів № ПКВДЧ-3-04/1213 від 27.12.2022 р. та № ПКВДЧ-3-04/1030 від 28.09.2023 р. вирішено виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 100 % місячної тарифної ставки (посадового окладу) працівникам депо, в т.ч. позивачу, виплату здійснити після окремого розпорядження з урахуванням наказу від 28.03.2022 р. № 18-п «Про зупинення інших додаткових виплат, передбачених Галузевою угодою та колективними договорами виробничих підрозділів філії «Пасажирська компанія Ат «Укрзалізниця» (копії наказів містяться в матеріалах справи). Наказом № 2189/в від 09.12.2022 р. позивачу було надано щорічну відпустку за період роботи з 11.06.2021 по 10.06.2022 р. включно тривалістю 15 календарних днів з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення після окремого рішення правління (копія наказу міститься в електронній справі). Наказом № 1134/в від 28.08.2023 р. позивачу було надано щорічну відпустку за період роботи з 11.06.2022 по 10.06.2023 р. включно тривалістю 15 календарних днів з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення після окремого рішення правління (копія наказу міститься в електронній справі). Рішенням Довгинцівського\~районного суду\~м.\~Кривого Рогу\~Дніпропетровської області\~від 23\~лютого 2024\~року по\~справі №\~211/7338/23\~визнано незаконним\~та скасовано\~п.\~1.1.4\~протокольного рішення\~№ Ц-54/31 Ком.т засідання правління АТ "Українська залізниця" від 14.03.2022 року у частині призупинення додаткових виплат, що передбачені Галузевою угодою, Колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги. Рішення набрало законної сили 05 лютого 2025 року. Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 27.06.2024 року встановлено, що можливість та умови нарахування і виплати працівникам АТ «Укрзалізниця» та особам, які перебували в трудових відносинах з АТ «Укрзалізниця» під час дії рішення правління від 14.03.2022 р (протокол № Ц-54/31 Ком.т) матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 24.02.2022 р. по 30.06.2024 р. в розмірі та на умовах передбачених колективними договорами АТ «Укрзалізниця», регіональних філій, філій, і їх структурних (виробничих) підрозділів, визначати окремими рішеннями правління на кожен рік. При цьому можливість та умови таких виплат за 2022 рік визначити не пізніше грудня 2024 року (копія виписки з протоколу засідання правління АТ «Укрзалізниця» № Ц-82/39 від 27 06.2024 р. міститься в матеріалах електронної справи). Згідно наданої представником відповідача інформації будь-яких рішень щодо виплат матеріальної допомоги за 2022, 2023 роки правлінням АТ «Укрзалізниця» не приймалось. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 13\~КЗпП України\~визначено,\~що у\~колективному договорі\~встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т. д.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Згідно ст. 14 Закону України «Про колективні договори та угоди», зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою. Згідно ст. 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. З системного аналізу вказаних норм випливає, що роботодавець в умовах воєнного часу не вправі самостійно зупиняти дію тих чи інших положень колективного договору та в односторонньому порядку відмовлятись від виконання його умов, а лише наділений повноваженнями ініціювати зупинення дії окремих його положень, що має відбуватись в порядку, визначеному КЗпП України та Законом України «Про колективні договори та угоди» шляхом внесення змін/доповнень до колективного договору за згодою сторін. Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в постанові КЦС ВС від 05 лютого 2025 року по справі № 211/7338/23. Згідно наданої відповідачем інформації, розмір посадового окладу позивача в 2022 році становив 9\~251 грн. 00 коп., з 01.07.2023 р. 10\~176 грн. 00 коп. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що при звільненні відповідачем мала бути виплачена позивачу сума матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022 та 2023 рік в загальному розмірі 19\~427 грн. 00 коп. (9251 грн.00 коп. + 10\~176 грн. 00 коп.), яка підлягає стягненню з відповідача. Суд відхиляє доводи представника відповідача про пропуск позивачем строків звернення до суду та застосування позовної давності з огляду на наступне. Згідно ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених\~частиною другою\~цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України). Закон встановлює обов`язок роботодавця здійснити повний розрахунок з працівником (виплату всіх сум, що належать йому від підприємства) в день звільнення (ст. 116 КЗпП України). При цьому про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. З копії наказу № 542/ОС від 27.06.2025 про звільнення позивача вбачається, що йому до виплати належить компенсація за невикористані 13 днів відпустки, а також вихідна допомога згідно ст. 44 КЗпП України в розмірі трьох середньомісячних заробітків. Із вказаним наказом позивач був ознайомлений під розписку 01 липня 2025 року, звернувся до суду 30 липня 2025 року, тобто в межах встановленого ч.2 ст. 233 КЗпП України тримісячного строку. Суд частково\~погоджується з\~доводами сторони\~відповідача про\~проінформованість позивача\~про відтермінування\~строків виплати\~йому сум\~матеріальної допомоги\~за 2022\~та 2023\~рік при\~наданні відпусток,\~про що\~було зазначено\~в текстах\~наказів №\~2189/в\~від 09.12.2022\~р.\~та №\~1134/в\~від 28.08.2023\~р.,\~проте зауважує,\~що з\~урахуванням часу\~втрати чинності\~рішення №\~Ц-54/31 правління АТ "Українська залізниця" від 14.03.2022 року про призупинення здійснення додаткових виплат та з урахуванням рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 27.06.2024 року щодо встановлення можливості здійснення таких виплат за 2022 та 2023 рік згідно окремих рішень правління, виплата всіх належних позивачеві сум мала бути здійсненна відповідачем саме при звільненні позивача, тобто в момент повного припинення з ним трудових відносин. Згідно ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті. З довідки відповідача № 245 від 29.07.2025 р., копія якої наявна в матеріалах електронної справи, вбачається, що середньомісячний заробіток позивача складає 19\~933 грн. 36 коп. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 липня 2025 року по день постановлення судового рішення складає 80\~422 грн. 89 коп. Враховуючи, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку значно перевищує суму матеріальної допомоги, що її повинен був виплатити позивачеві відповідач при звільненні, а також поведінку відповідача, що не заперечував належність до виплати позивачеві відповідних сум, проте зазначав про відсутність підстав для їх виплати на час його звільнення, суд доходить висновку про зменшення належного позивачеві відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення його в сумі, що дорівнює розміру належних позивачеві виплат, а саме в сумі 19\~427 грн. 00 коп. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою позову майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня року, в якому подано позов. Таким чином, сума судового збору за подання відповідного позову позивачем з урахуванням ціни позову складає 1211 грн. 40 коп., що дорівнює 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року (3028 грн./0,4). При поданні позову позивачем судовий збір не був сплачений з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 457 грн. 73 коп. (1211 грн. 20 коп. / (22\~388 грн. 00 коп.+80\~422 грн. 89 коп.)*( 19\~427 грн. 00 коп.+ 19\~427 грн. 00 коп.).

Outcome: partial