Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

у вересні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на 1/2 частку у спільному майні житловому будинку та про визнання 1/2 частки у спірному майні за [PERSON] . Вобґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власницею 1/2 частки у праві власності на житловий будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Інша 1/2 частки у праві власності на будинок належить відповідачу [PERSON] (дядько позивача), який є громадянином російської федерації, не підтримує зв`язок з позивачем протягом багатьох років, не проживає у цьому будинку та не бере участь в його утриманні та збереженні. Наголошує, що у нотаріально засвідченій заяві відповідач зазначив, що не претендує на вказаний будинок і бажає, щоб усе майно перейшло матері позивача [PERSON] іншій співвласниці, що на думку позивача свідчить про його свідому та добровільну відмову від інтересу до спірного майна. За оцінкою експерта ринкова вартість всього будинку становить 162 900 грн, отже, вартість частки відповідача 81 450 грн. Після смерті [PERSON] позивач, як спадкоємиця, продовжує утримувати будинок, сплачувати усі комунальні послуги, здійснювати нагляд за майном, підтримувати його в належному стані. Частину витрат на комунальні послуги позивач підтверджує квитанціями та листами постачальників, іншу розрахунковими, на основі середнього споживання. [PERSON] стверджує, що за життя її матері за рахунок останньої у будинку здійснювалися капітальні та поточні ремонтні роботи по утриманню будинку. Про факт покращення стану будинку свідчать пояснення свідків. З 2000 року позивач та її мати проживали у вказаному будинку, добросовісно володіли ним, відкрито та безперервно користувалися більше десяти років. З вимогами про те, що позивач незаконно ним володіє і користується ніхто до не звертався, в тому числі і представники громади. На основі наведених обставин, позивач стверджує про фактичне припинення спільної часткової власності на будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] , тому просить суд припинити право власності [PERSON] на 1/2 частку у спірному житловому будинку та визнати 1/2 частки у спірному майні за [PERSON] . Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 16.07.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 25.09.2025 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, належно був повідомлений про дату, час, місце проведення судового засідання, у тому числі шляхом розміщення оголошення на вебсторінці суду. Правом на відзив не скористався, заяв до суду не надходило. У судовому засідання [PERSON] підтримала позовні вимоги. Додатково зазначила, що не контактує з відповідачем давно, усі витрати по утриманню будинку вона несе самостійно. Дослідивши та оцінивши докази по справі, судом встановлено такі обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.11.2000, серії АВО № 038491 спадкоємцями майна [PERSON] , померлої [INFO] , є її діти: [PERSON] та [PERSON] . Спадкове майно, на яке складається свідоцтво є житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 1334 кв.м., та в цілому складається із житлового будинку, літ . А, житловою площею 38 кв. м, сарай літ. Б, погріб літ. В, туалет літ Г, огорожа № 1 (а. с. 48). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.04.2025, серії НТВ 778828, єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є [PERSON] . До складу спадкового майна входить 1/2 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 51). Листом ТОВ Полтавагаз збут від 07.03.2025 № К/03-786 [PERSON] повідомлено про відсутність заборгованості за обсяг та об`єм розподіленого газу (а. с. 50). Листом ТОВ Газопостачальна компанія Нафтогаз Україна від 10.06.2025 № 119/2.1.5.-44822-2025 [PERSON] повідомлено про здійснення оплат по особовому рахунку споживача у період з 07.05.2021 до 08.06.2025 (а. с. 49). У нотаріально засвідченій заяві від 17.02.2017, бланк серії 77 АВ 2723729, [PERSON] зазначив, що проінформований про відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] , фактично у спадщину не вступив, намір поновлювати строк для прийняття спадщини не мав. Не заперечував проти отримання свідоцтва про право на спадщину [PERSON] (а. с. 57). Згідно з Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва та Технічним паспортом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , виготовленого на замовлення [PERSON] , житловий будинок має загальну площу 53,3 кв. м, з них 38,8 кв. м житлова площа; 1926 року побудови; господарськими та побутовими будівлями, спорудами є сарай літ. Б, погріб літ. В, туалет літ. Г, огорожа № 1 (а. с. 22-28). У письмових свідченнях від 02.07.2025 [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , вказала, що їй достеменно відомо, що [PERSON] , власник 1/2 частини будинку, впродовж багатьох років не проживав у спірному будинку, не з`являвся, не брав участь в його утриманні. Весь тягар догляду за будинком, його утриманням несла [PERSON] , а після її смерті [PERSON] , що успадкувала частину будинку. Свідку достеменно відомо, що ремонтні роботи у будинку здійснювалися лише за рахунок [PERSON] , без участі іншого співвласника (а. с. 6). [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , у письмових свідченнях від 02.07.2025 повідомила, що їй достеменно відомо, що [PERSON] , власник 1/2 частки будинку, більше 20 років не проживав у спірному будинку, не з`являвся, не брав участь в утриманні майна. Натомість, весь тягар утримання будинку, сплату комунальних послуг здійснювала [PERSON] , а після її смерті [PERSON] . Усі поліпшення у будинку (ремонтні роботи, заміна газового котла, встановлення огорожі) здійснені за рахунок [PERSON] , без участі іншого співвласника (а. с. зворот 6). На підтвердження понесених витрат позивач надала розрахунок витрат на утримання будинку з фактичними витратами за газ у період з 2021 до 2025 роки; з орієнтовними витратами на газ з 2005 року до 2020 року; з фактичними витратами на ремонт з 2021 року до 2024 року; з фактичними витратами за електроенергію у період з 2021 до 2024 роки, що підтверджується квитанціями по оплаті наданих послуг за адресою місце знаходження будинку (а. с. 28-45). Згідно зі Звітом про незалежну оцінку майна № 650 від 17.06.2025 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , його ринкова вартість складає 162 900 грн (а. с. 8-18). Частиною першою статті 2\~ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині першій статті 4\~ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі статтею 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до частин першої, четвертої статті 344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК про те, що правила статті 344\~ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344\~ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, таких як: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344\~ЦК України необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для правомірного володіння майном. Отже, йдеться про добросовісне, безтитульне заволодіння майном особою, яка у подальшому може претендувати на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може набути право власності на нього, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК Україн строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17. У постановах від 15 листопада 2022 року у справі № 293/1061/21, від 15 червня 2023 року у справі № 359/8844/20, від 21 лютого 2024 року у справі № 756/6953/2017 Верховний Суд зазначив, що позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] ,

Outcome: dismissed