Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

21.03.2025 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просив звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у період з 13.11.2023 року по 26.08.2024 року. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 26.03.2025 року цивільну справу передано за підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області. (а.с.52) 15.04.2025 року протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями справу передано в провадження судді В. Філіп`євої. (а.с.57) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. (а.с.58 В судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач [PERSON] та його представник адвокат І.Міщенко подали письмову заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. (а.с.74-75) Відповідачка [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. (а.с.73) Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом частин 3, 5, 8 статті 279, ч.2 статті 247 ЦПК України, в зв`язку з відсутністю клопотань учасників справи про інше, суд розглядає справу без участі сторін та без здійснення технічної фіксації судового засідання за наявними у справі матеріалами, досліджує докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11.07.2024 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області по справі № 621/2082/23. Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 18.04.2024 Балаклійським районним судом Харківської області було видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх заробітків (доходу) батька щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.11.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, діти з 20.11.2023 проживали разом із батьком та перебували на його утриманні. Вказане підтверджується Актами обстеження житлових умов, складених в присутності свідків, відомостями щодо виховання дітей, тощо. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 25.12.2024 року позивача [PERSON] звільнено від сплати аліментів на утримання дітей. Разом з тим, за період з 13.11.2023 року по 26.08.2024 за позивачем рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей. Відповідно до статті 188 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину за рішенням суду. Оскільки діти у період часу з 13.11.2023 року по 26.08.2024 року проживали разом із батьком та перебували на його утриманні, позивач просить суд звільнити його від обов`язку зі сплати заборгованості по аліментах, нарахованих за вказаний період. (а.с.1-5) Відповідач [PERSON] в поданій письмовій заяві позов визнала в повному обсязі, доказів на спростування фактичних обставин, викладених в позовній заяві, не подавала Відповідно до положень статей 48 -49 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Відповідно до ч. ч. 1, 4 статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки підстав для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем не встановлено, суд розглядає справу за відсутності учасників за наявними у справі матеріалами. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне: Позивач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ,паспорт громадянина України серії [NUMBER] , зареєстрований та постійно проживає за адресою% [ADDRESS] (а.с.6-7) Відповідач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9, 51) 20 квітня 2015 року між сторонами по справі був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Андріївської селищної ради Балаклійського району Харківської області, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , актовий запис № 10 від 20.04.2015 року (а.с.12) Відповідно до наявних в матеріалах справи копій Свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] від 05.08.2015, серії [NUMBER] від 08.04.2019, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є сторони по справі - позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] (а. с. 10, 11). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11.07.2024 року по справі № 610/2082/23 шлюб між сторонами розірвано (а.с.16 17). 18.04.2024 Балаклійським районним судом Харківської області видано судовий наказ (судова справа № 610/2045/23) яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки всіх заробітків (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.11.2023 року і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 18). Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 25.12.2024 по справі № 610/3179/24, припинено стягнення аліментів з [PERSON] на підставі судового наказу № 610/3179/24, виданого Балаклійським районним судом Харківської області 25.12.2024 на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Підставою для задоволення позовних вимог стало встановлення судом обставин перебування неповнолітніх дітей на утриманні батька. Одночасно стягнуто з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх заробітків (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.08.2024 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду набрало законної сили. 25.01.2025 року(а. с. 13 15, 19). Згідно витягів з реєстру територіальної громади № 2024/009606168 від 12.08.2024 року, № 2024/014618222 від 04.12.2024 неповнолітні діти сторін по справі: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 20, 21). Як зазначалося вище, зареєстрованим та постійним місцем проживання позивача [PERSON] також значиться адреса: [ADDRESS] . Вказане також підтверджується Довідкою про склад сім`ї від 30.11.2023 року, підписаною головою виконавчого комітету Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області (а.с.23) Факт проживання дітей разом із батьком та перебування на його утриманні підтверджується також копіями Актів обстеження будинковолодіння по [ADDRESS] (а. с. 24 - 36). Згідно характеристики учня 3-Б класу КЗ «Слобожанський ліцей № 1», дитина [PERSON] навчається у вказаному закладі з 01.09.2020 року, якого виховує батько [PERSON] та бабуся [PERSON] . Батько приділяє достатньо уваги у навчанні та піклується за дитиною, бере активну участь у допомозі школі, в тому числі збирає шкільні меблі,. Допомагав облаштовувати кабінет, тощо. Мати дитини [PERSON] з листопада 2023 року на зв`язок з вчителями не виходить, результатами навчання дитини не цікавиться (а.с.42) Факт спільного проживання позивача разом із спільними дітьми та перебування їх на утриманні позивача відповідачем не оспорювався. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне: Згідно ч.1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 «Конвенції права дитини» від 20.11.89 року, яка ратифікована Постановою ВР України N 789ХІІ (78912) від 27.02.91 року та набула чинності для України 27.09.91 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 3 вказаної Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 статті 18 Сімейного кодексу України, згідно якої, способом захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також визнання його недійсним, скасування (п.3 ч.2 статті 18 СК України) Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.1, ч.3 статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно частини 2 статті 197 Сімейного кодексу України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 вересня 2019 року (справа №711/8561/16), за своєю суттю, аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Як зазначено в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 Сімейного кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Як встановлено в судовому засіданні й підтверджено належними та допустимими доказами по справі, неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , постійно проживають із батьком (позивачем по справі) та повністю перебувають на його утриманні, в зв`язку з чим рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 25.12.2024 припинено стягнення аліментів з позивача та стягнуто аліменти на утримання дітей з відповідачки [PERSON] . Разом з тим, за період з 13.11.2023 року по 26.08.2024, на підставі раніше виданого судового наказу від 18.04.2024 року (судова справа № 610/2045/23), за позивачем рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, хоча при цьому діти постійно проживали й повністю перебували на утриманні батька. За таких обставин, скасування нарахованої заборгованості за аліментами, що рахуються за позивачем за період з 13.11.2023 року по 26.08.2024 року, тобто обов`язку з їх сплати, - є належним способом захисту інтересів позивача в розумінні ч.2 статті 18 Сімейного кодексу України. Встановлені судом обставини справи свідчать про наявність істотних обставин, які не могли бути встановлені судом під час ухвалення судового наказу про стягнення аліментів, в зв`язку з чим, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом скасування обов`язку зі сплати нарахованої заборгованості за аліментами за період з 13.11.2023 по 26.08.2024 року Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а при зверненні до суду з позовом позивач в силу пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" був звільнений від сплати судового збору, з відповідачки [PERSON] в дохід держави відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України належить стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved