Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника адвоката Гуляєва А.В. звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІСТА», відповідно до якої просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення 4-го поверху № 4 площею 268,6 кв.м. в літ А-8 по [ADDRESS] та нежитлового приміщення 4-го поверху № 3 площею 4,4 кв.м. у літ А-8 по [ADDRESS] , право власності на яке належить [PERSON] на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року по справі 953/18935/20, накладений на підставі постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Думанською Аліною Леонідівною від 21 березня 2014 року у виконавчому провадженні № 41062207. В обґрунтування позову посилається на те, що 13 серпня 1982 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. В подальшому, під час знаходження у шлюбі [PERSON] було набуте майно, а саме, крім іншого: - відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 травня 2007 року Серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Київської районної ради м. Харкова власником нежитлового приміщення 4-го поверху № 4 площею 268,6 кв.м. в літ А-8 по [ADDRESS] записаний [PERSON] . Підставою записано розпорядження голови Київської районної ради м. Харкова від 14 травня 2007 року № 691; - відповідно до договору купівлі продажу від 17 листопада 2011 року Серії ВРН № 956587 [PERSON] було придбано у ТОВ «АВІСТА» нежитлове приміщення 4-го поверху №3 площею 4,4 кв.м. у літ А-8 по [ADDRESS] . Далі, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року по справі 953/18935/20 було здійснено розподіл майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно вказаного рішення, за [PERSON] , серед іншого визнано право власності на нежитлове приміщення 4-го поверху № 4 площею 268,6 кв.м. в літ А-8 по [ADDRESS] та нежитлове приміщення 4-го поверху №3 площею 4,4 кв.м. у літ А-8 по [ADDRESS] . Відповідно до правового висновку Харківського апеляційного суду, викладеного в постанові від 02 липня 2025 року у справі 953/7629/23 констатовано, що [PERSON] є власницею спірного нерухомого майна відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року по справі 953/18935/20. Однак, при здійсненні державної реєстрації права власності за [PERSON] нежитлового приміщення 4-го поверху № 4 площею 268,6 кв.м. в літ А-8 по [ADDRESS] та нежитлового приміщення 4-го поверху №3 площею 4,4 кв.м. у літ А-8 по [ADDRESS] було відмовлено у зв`язку з наявністю діючого обтяження. Так, відповідно до постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Думанською Аліною Леонідівною від 21 березня 2014 року у виконавчому провадженні 41062207 накладено арешт на майно боржника ТОВ «АВІСТА», а саме: 1. нежитлові приміщення 7-го поверху № 10, 14, 19 загальною площею 127,7 кв.м. в літ А-16 по [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 144744463101; 2. нежитлові приміщення підвалу № 4, 5, 15; 2-го поверху №20-1, 20-2; 3-го поверху № 3, 4-го поверху № 2-:-4, 6, 8-:-10, загальною площею 326,2 кв.м. по [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 27963788; 3. нежитлові приміщення підвалу тех. поверху 1-го рівня № 2-:-13, 15-:-18; тех. поверху 2-го рівня № 1, 2 загальною площею 915,8 кв.м в нежитловій будівлі літ А-16, [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 29013752. Отже, серед майна боржника ТОВ «АВІСТА», яке було обтяжене, державним виконавцем здійснено арешт майна, яке належить на праві власності позивачці, [PERSON] , на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року по справі 953/18935/20, а саме, майна: нежитлове приміщення 4-го поверху № 4 площею 268,6 кв.м. в літ А-8 по [ADDRESS] та нежитлове приміщення 4-го поверху № 3 площею 4,4 кв.м. у літ А-8 по [ADDRESS] . Враховуючи те, що арешт на майно, нежитлове приміщення 4-го поверху №4 площею 268,6 кв.м. в літ А-8 по [ADDRESS] та нежитлове приміщення 4-го поверху №3 площею 4,4 кв.м. у літ А-8 по [ADDRESS] накладено постановою від 21 березня 2014 року, що в свою чергу є істотною перешкодою позивачу в володінні та користуванні власним нерухомим майном, то арешт накладений зазначеною постановою на майно, а саме нежитлове приміщення 4-го поверху №4 площею 268,6 кв.м. в літ А-8 по [ADDRESS] та нежитлове приміщення 4-го поверху № 3 площею 4,4 кв.м. у літ А-8 по [ADDRESS] , підлягає скасуванню. 25 липня 2023 року [PERSON] звернулась до Департаменту Державної виконавчої служби Відділ примусового виконання рішень міністерства юстиції України в особі Міністерства Юстиції України для скасування помилкового арешту, однак 17 серпня 2023 року, отримано відповідь, якою останній повідомив про те, що дійсно, на виконанні відповідача знаходилось виконавче провадження № 41062207 в межах якого було накладено арешти, а 04 грудня 2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Також, повідомлено, що всі документи виконавчого провадження знищені у зв`язку з закінченням строків зберігання. Таким чином, в позасудовому порядку не має можливості зняти арешт, накладений уповноваженими особами Департаменту Державної виконавчої служби Відділ примусового виконання рішень міністерства юстиції України в особі Міністерства Юстиції України у виконавчому провадженні. В свою чергу, виконавче провадження 41062207 вже завершено, що відображено з реєстру автоматизованої системи виконавчого провадження та відповіді Департаменту Державної виконавчої служби Відділ примусового виконання рішень міністерства юстиції України в особі Міністерства Юстиції України, а діяльність стягувача - Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Незалежності, б.63, кв.10, код ЄДРПОУ 19358916) припинена у зв`язку з визнанням його банкрутом відповідно до рішення Господарського суду Донецької області від 24 вересня 2020 року у справі № 905/1328/17, правонаступників стягувача не визначено. Як зазначено вище, майно, було набуте ще до накладення арештів уповноваженими особами Департаменту Державної виконавчої служби Відділ примусового виконання рішень міністерства юстиції України в особі Міністерства Юстиції України. Далі, відповідно до ухвали Київського районного суду міста Харкова від 02 грудня 2021 року Позивач є власником нежитлового приміщення 4-го поверху № 4 площею 268,6 кв.м. в літ А-8 по [ADDRESS] та нежитлового приміщення 4-го поверху № 3 площею 4,4 кв.м. у літ А-8 по [ADDRESS] , а тому арешт, накладений не на майно боржника у виконавчому провадженні підлягає скасуванню. Враховуючи, що наявний арешт, було накладено державним виконавцем відносно боржника ТОВ «АВІСТА», але щодо майна яке йому не належало на жодних правових підставах, то наразі відсутні й законні підстави для збереження арешту даного нерухомого майна накладеного постановою державного виконавця. Представник позивачки вказує, що оскільки [PERSON] вже є власницею спірного нерухомого майна, тому у цій конкретній справі їй не треба заявляти позовну вимогу про визнання права власності на це нерухоме майно. Аналізуючи вищенаведені обставини, в даний час дія арешту на нерухоме майно порушує право позивача, оскільки арешт накладений не на майно боржника ТОВ «АВІСТА», а на майно [PERSON] , яке на час накладення арешту було зареєстровано за [PERSON] . Позивач у свою чергу не може повноцінно користуватись правом власності, оскільки в державному реєстрі наявні відомості про арешт нерухомого майна. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовною заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладеного на майно, порушується право позивача мирно володіти своїм майном, внаслідок чого він позбавлений змоги вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, підстав для продовження обтяження на майно не існує та є незаконним, а тому необхідно зняти арешт з майна нежитлового приміщення 4-го поверху №4 площею 268,6 кв.м. в літ А-8 по [ADDRESS] та нежитлового приміщення 4-го поверху №3 площею 4,4 кв.м. у літ А-8 по [ADDRESS] накладений постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Думанською Аліною Леонідівною від 21 березня 2014 року у виконавчому провадженні 41062207. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2025 справу передано для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розпочато підготовче провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 18.11.2025, позивачка не з`явилася, про час, день та місце підготовчого засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Представником позивачки [PERSON] адвокатом Гуляєвим А.В.. подано до суду заяву з проханням провести судове засідання за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку та прийняття заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв, клопотань до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у його відсутність та згідно частини 4\~статті 223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази, наявні в матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа №953/18935/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року затверджена мирова угода між сторонами, відповідно до якої за [PERSON] визнано право власності, в тому числі на: - нежитлове приміщення 4-го поверху № 3 в літ. «А-8» загальною площею 4,4 кв.м., яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , договір купівлі-продажу нежитлових приміщень між ТОВ «Авіста» та [PERSON] , витяг про державну реєстрацію прав № 33109741 від 08.02.2012 року; - нежитлове приміщення 4-го поверху № 4 в літ. «А-8» загальною площею 268,6 кв.м., яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.05.2007 року серії [NUMBER] . Ухвала суду набрала законної сили 20 грудня 2021 року. [PERSON] звернулась до державного реєстратора про реєстрацію за нею права власності на зазначене нерухоме майно. Рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно Тертишник Д.О. Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 24.01.2022 року за №№63006682, 63006293 [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації нежитлового приміщення 4-го поверху № 3 в літ. «А-8» загальною площею 4,4 кв м, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] та нежитлового приміщення 4-го поверху № 4 в літ. «А-8» загальною площею 268,6 кв м, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , з підстав наявності обтяження на вказане нерухоме майно за № 14621502 арешт нерухомого майна. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 297708590 від 03 лютого 2022 року вбачається, що на нежитлові приміщення 4-го поверху № 2-4, 6, 8-10 загальною площею 326,2 кв м по [ADDRESS] накладений арешт на підставі постанови № 41062207 від 21.03.2014 року старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Думанської А.Л. Також, у записі зазначено, що обтяжується майно ТОВ «Авіста». Ухвалою Господарського суду Донецької області від 24 вересня 2020 року у справі № 905/1328/17 затверджений звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис»; ліквідовано юридичну особу банкрута Публічне акціонерне товариство «АКБ «Базис»; зобов`язано державного реєстратора провести державну реєстрацію припинення юридичної особи банкрута Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» та виключити Публічне акціонерне товариство «АКБ «Базис» з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; закрито провадження у справі № 905/1328/17 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис». За відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичну особу ПАТ «АКБ «Базис» припинено. [PERSON] звернулася до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про скасування наявних обтяжень з майна. Відповідно до відповіді Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 103381/115711-33-23/20.1 від 04 серпня 2023 року, Доровській О.Є. повідомлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 41062207 з примусового виконання наказу (дублікату) Господарського суду Харківської області № 922/985/13-г виданий 08 травня 2013 року про стягнення з ТОВ «Авіса» на користь ПАТ «АКБ «Базис» заборгованість за кредитним договором № 15/10 від 28 травня 2010 року в розмірі 18 692 649,75 грн. У відповідності до п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» 04 грудня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Зазначено, що надати інформацію та запитувані у заяві документи не являється можливим, у зв`язку із знищенням матеріалів виконавчого провадження. Питання щодо зняття арешту з майна на теперішній час може бути вирішено в судовому порядку. Статтею 41 Конституції України\~передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст.316,317,319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Згідно із ч. 2\~ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3\~ст. 59\~Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 757/23139/18(провадження № 61-14832св19). Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права та є різновидом негаторного позову (пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц, провадження № 14-496цс18). Також суд вважає за необхідне зазначити, що ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2021 року затверджена мирова угода між сторонами, відповідно до якої за [PERSON] визнано право власності, в тому числі на: - нежитлове приміщення 4-го поверху № 3 в літ. «А-8» загальною площею 4,4 кв.м., яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , договір купівлі-продажу нежитлових приміщень між ТОВ «Авіста» та [PERSON] , витяг про державну реєстрацію прав № 33109741 від 08.02.2012 року; - нежитлове приміщення 4-го поверху № 4 в літ. «А-8» загальною площею 268,6 кв.м., яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.05.2007 року серії [NUMBER] . Ухвала суду набрала законної сили 20 грудня 2021 року. Ураховуючи викладене, судом достовірно встановлено, що [PERSON] є власницею спірного нерухомого майна, унаслідок чого нею обґрунтовано заявлено відповідно до положень частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» лише вимогу про звільнення майна з-під арешту. У абзаці 2 пункту 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам роз`яснено, що, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. Схожий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 207/3013/20 (провадження № 61-14361св24). Так, судовим розглядом встановлено, що позивачка є власником нерухомого майна: -\~нежитлового приміщення\~4-го\~поверху №\~4\~площею 268,6\~кв.м.\~в літ\~А-8\~по [ADDRESS] ,\~-\~нежитлового приміщення\~4-го\~поверху №\~3\~площею 4,4\~кв.м.\~у літ\~А-8\~по [ADDRESS] , на яке накладено арешт. Спору щодо права власності немає. Арешт накладено на майно відповідача ТОВ «АВІСТА» після його відчудження, а тому суд вважає,\~що майно, на яке накладено арешт, на теперішній час належить позивачці, а не боржникові, і є підстави для зняття арешту судом. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивачки, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved