Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 03 вересня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 6040028 (індивідуальна частина). За умовами кредитного договору відповідач отримала кредит зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, в порядку, визначеному договором. Сума кредиту - 8000 грн., строк кредиту - 30 днів з 03.09.2019, дата повернення кредиту - 03.10.2019, комісія за користування кредитом - 0,00 грн., проценти за користування кредитом - 24,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 13 грудня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 43-МЛ, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан». Зокрема, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 21616,40 грн. (8000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9776,40 грн. - заборгованість за процентами, 0,00 грн. - заборгованість за комісією, 3840,00 грн. - заборгованість за неустойкою та/або процентами за порушення грошового зобов`язання), які позивач просить з неї стягнути. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2442,40 грн. сплаченого по справі судового збору та 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, позивачем на адресу відповідача була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу судом був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. З матеріалів справи вбачається, що відповідач відсутня за зареєстрованою у встановленому порядку адресою проживання. 17 вересня 2025 року від адвоката Калініна С.К., який діє в інтересах відповідача [PERSON] , до суду надійшов відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до того, що додані до позовної заяви кредитний договір, анкета-заява, роздруківка Правил надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Мілоан», не містять електронного підпису [PERSON] одноразовим ідентифікатором, а отже відсутні докази укладання договору шляхом обміну електронними повідомленнями та прийняття (акцепту) умов договору. Також вважає неправомірним нарахування відсотків після спливу строку дії договору. Крім того, зауважив про неспівмірність винагороди за надані юридичні послуги складності справи, а також про відсутність доказів про сплату витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин просить суд відмовити у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача 6000 грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що 03.09.2019 між [PERSON] та первинним кредитором ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 6040028, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 8000 грн. та зобов`язалася сплатити кредит та проценти в строк до 03.10.2019. Кредитний договір був підписаний із застосуванням одноразового ідентифікатору S90735, надісланого на тел. [NUMBER] . На підтвердження укладення кредитного договору позивачем, крім копії вказаного договору, надано також копії Анкети-заяви на кредит № 6040028 від 03.092019, Довідки про ідентифікацію клієнта [PERSON] , а також додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором. Таким чином, позивачем доведено, що відповідач вказаний договір уклала у відповідності до вимог ЗУ «Про електронну комерцію» та ЗУ «Про споживче кредитування», в зв`язку з чим суд відхиляє доводи сторони відповідача про не отримання одноразового ідентифікатора, не підписання договору. Відповідно, відповідач була ознайомлена як з умовами кредитування, так і з розміром кредиту, строком його повернення та порядком повернення коштів позивачу. Окрім того, у кредитному договорі зазначено персональні дані [PERSON] , зокрема паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адреса проживання, які належать останній, що є підтвердженням здійснення нею процедури ідентифікації у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію». Платіжне доручення № 652657 від 03.09.2025 є належним та достатнім доказом перерахування ТОВ «Мілоан» коштів за договором № 6040028 від 03.09.2019. Відповідачем не надано доказів на спростування належності йому зазначеного в платіжному дорученні номеру карткового рахунку. Отже, судом установлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 6040028 від 03.09.2019 щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. З наданих відомостей про щоденні нарахування та погашення, вбачається, що сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 6040028 від 03.09.2019 становить 21616,40 грн. (8000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9776,40 грн. - заборгованість за процентами, 0,00 грн. - заборгованість за комісією, 3840,00 грн. - заборгованість за неустойкою та/або процентами за порушення грошового зобов`язання). 13 грудня 2019 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 43-МЛ, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан». Зокрема, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 21616,40 грн. 12.08.2025 позивачем на адресу відповідача була надіслана досудова вимога, в якій відповідачу повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 6040028 від 03.09.2019 та запропоновано здійснити погашення заборгованості в сумі 21616,40 грн. Отже, звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» надало належні та допустимі докази укладення електронного кредитного договору між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» та відступлення права вимоги позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до відповідача [PERSON] . Щодо нарахування позивачем відсотків за кредитним договором № 6040028 від 03.09.2019, суд виходить із наступного. Так, за умовами кредитного договору відповідач отримала кредит зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, в порядку, визначеному договором. Сума кредиту - 8000 грн., строк кредиту - 30 днів з 03.09.2019, дата повернення кредиту - 03.10.2019, комісія за користування кредитом - 0,00 грн., проценти за користування кредитом - 24,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 1.4 кредитного договору № 6040028 від 03.09.2019 визначено, що терміном повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту, процентів за користування кредитом є 03.10.2019. Водночас, п. 2.3.2 договору передбачає волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п. 6.14. Правил надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан», підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п. 2.5 кредитного договору. Для продовження строку користування/повернення кредиту позичальник має сплатити комісію за продовження строку користування/повернення кредиту та проценти за ставкою, визначеною кредитним договором, за період, на який здійснюється продовження строку кредитування, але не більше суми фактично нарахованих за кредитним договором процентів на дату здійснення пролонгації. У разі, якщо на дату продовження строку користування/повернення кредиту за кредитним договором існують нарахована пеня, для продовження кредиту позичальник має також сплатити нараховану пеню у повному розмірі. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної первісним кредитором ТОВ`Мілоан» та доданої до позовної заяви, кошти які сплатила відповідач 04.10.2019 після строку повернення кредитних коштів були зараховані як сплата за продовження строку користування/повернення кредиту та проценти за ставкою, визначеною кредитним договором. Пунктом 4.1 кредитного договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування, та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник, починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п. 1.4 цього договору з урахуванням угод про продовження строку користування/ повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь Товариства пеню у розмірі 2,00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного позичальником за цим кредитним договором. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом. За таких обставин суд вважає правомірним нарахування первісним кредитором 9776,40 грн. заборгованості по процентам за користування кредитними коштами та 3840,00 грн. неустойки (пені). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 6040028 від 03.09.2019 у загальній сумі 21616,40 грн. (8000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9776,40 грн. - заборгованість за процентами, 0,00 грн. - заборгованість за комісією, 3840,00 грн. - заборгованість за неустойкою та/або процентами за порушення грошового зобов`язання) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених по справі судових витрат, то суд виходить із наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2422,40 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. До позовної заяви додано Договір про наданні правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, Ордер адвоката Усенка М.І. на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», Акт № 1238 від 05.08.2025 надання послуг правової (правничої) допомоги, а також детальний Опис наданих послуг за договором № 0107 від 01.07.2025. Частинами 1 та 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто, закон вимагає від суду дослідження питань розумності і справедливості цього виду судових витрат. Тому, враховуючи складність вказаної справи, - а саме, що це справа про стягнення заборгованості за кредитними договором, а тому не є складною, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого ним на виконання таких робіт, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження і адвокат не приймав безпосередню участь в судових засіданнях, а його участь фактично звелась лише до складання позовної заяви, а також, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. з урахуванням співмірності виконаних адвокатом робіт та заявленої суми до стягнення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у сумі 2422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved