Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу та розміру стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 28 травня 2014 року (справа №518/2444/13-ц) стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 500,00 грн щомісячно, але не менше як 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 10 грудня 2013 року і до дня повноліття дитини, тобто до [INFO] . Позивачка зазначає, що вказаний розмір аліментів не забезпечує належного утримання дитини, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років становить 3196,00 грн. Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком 13 років не може бути меншим ніж 50% від зазначеного прожиткового мінімуму, тобто 1598,00 грн, а фактична сума у 500 грн, враховуючи зростанням цін і потреб дитини, є значно нижчою за встановлений державою мінімум. Крім того, зазначає, що виконавчі листи від 24 червня 2014 року у справі № 518/2444/13-ц, видані Ширяївським районним судом Одеської області, були направлені на виконання до Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції Міністерства юстиції України, однак аліменти так вона і не отримувала. До 2017 року її виплачувалася державна допомога, з 2017 року аліменти також не отримувала. Враховуючи викладене, просила змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, визначених рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 28 травня 2014 року (справа №518/2444/13-ц), та стягнути щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення нею повноліття, а також просила витребувати у відповідача довідку про його доходи. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 жовтня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Користуючись своїм правом, [PERSON] подав відзив\~на позовну\~заяву та\~просив у\~задоволенні позову\~відмовити або\~ж ухвалити\~рішення,\~визначивши мінімально\~можливий розмір\~аліментів з урахуванням усіх матеріальних та фінансових обставин. Свої доводи обґрунтовує тим, що позовна заява не містить належних та допустимих доказів, які б підтверджували б реальні обставини, викладені в ній, зокрема, позивачка не надала підтвердження того, що дитина фактично проживає разом із нею та вона забезпечує її утримання, догляд та виховання, а також не вказала фактичне місце проживання дитини. До позову не додано довідок зі школи чи іншого закладу освіти про навчання дитини, медичних документів, а також будь-яких доказів витрат на харчування, лікування, навчання чи розвиток. Відсутні також докази в підтвердження обставин, визначених ст.192 СК України. Щодо перебування відповідача на військовій службі у Збройних Силах України, то вказує, що такі обставини не свідчать про автоматичне покращення його матеріального становища. Виплати військовослужбовцям є нестабільними, залежать від місця служби, премій, надбавок та виконання бойових завдань, а значна їх частина спрямовується на базові потреби сім`ї, оплату житла, лікування та транспорт. Тому служба в ЗСУ та відповідний дохід не є підставою для збільшення або зміни способу стягнення аліментів. Відповідач також звертає увагу, що позивачкою не подано жодного доказу фактичних витрат на дитину, а необґрунтоване збільшення розміру аліментів може призвести до надмірного та необґрунтованого фінансового навантаження на нього. Крім того вказує, що протягом 12 років позивачка разом із дитиною була відсутня в його житті та фактично усунула його від участі у вихованні дитини, а така поведінка позивачки створює у нього обґрунтовані сумніви щодо його батьківства. Додатково відповідач повідомляє, що перебуває у цивільному шлюбі, його цивільна дружина перебуває на лікарняному після пологів. Він має новонароджену дитину, яка потребує постійного догляду та витрат, а також він дбає про дитину від попереднього шлюбу цивільної дружини. Відповідач сплачує орендну плату за житло, комунальні платежі, матеріально підтримує матір пенсійного віку та щомісячно погашає кредитні зобов`язання у розмірі 20 % доходу, що залишилися від попереднього шлюбу. Сукупність цих витрат значно обмежує його можливості виконувати додаткові фінансові обов`язки. На його думку, перехід від твердої грошової суми до частки від доходу призведе до надмірного навантаження, яке він не зможе виконувати без порушення власних та сімейних потреб. У зв`язку з викладеним вважає, що необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини є розмір аліментів не більше 1/6 частки його доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, або ж у твердій грошовій сумі в розмірі 1700,00 грн щомісячно. Позивачка [PERSON] надала відповідь на відзив та зазначила, що на відміну від відповідача, який протягом 12 років не цікавився життям та потребами їхнього спільного сина, вона належним чином виконує свої батьківські обов`язки та забезпечує дитину всім необхідним. Вона дбає не лише про сина [PERSON] , а й про [PERSON] , дитину від іншого шлюбу. Діти мають належні умови проживання, харчування та догляду. Позивачка вказує, що вона орендує житло, в чому їй допомагає брат [PERSON] . Крім того, вона намагається підробляти, щоб забезпечити дітям базові потреби та покривати витрати, пов`язані з їхнім розвитком. При цьому звертає увагу, що попри наявність виконавчих листів від 24 червня 2014 року у справі № 518/2444/13-ц, виданих Ширяївським районним судом Одеської області, аліментів від відповідача вона не отримувала, а визначений розмір аліментів (500,00 грн) не забезпечує належного утримання дитини, є непропорційно малим, не покриває мінімальних потреб дитини. Звертає увагу, що їхній син [PERSON] навчається у КЗ «Вінницький ліцей №3 ім. Коцюбинського» в інтелектуальному класі на платній основі, що підтверджується довідкою від 21 жовтня 2025 року №198. З метою підтвердження фактичних витрат на дитину надала фіскальні чеки на суму 2397,00 грн за придбані черевики та два джемпери. Щодо твердження відповідача про нібито чинення перешкод у спілкуванні з дитиною позивачка наголошує, що відповідач ніколи не виявляв активного бажання спілкуватися з сином, не цікавився його станом та потребами, а також жодного разу не звертався до органу опіки і піклування з питанням визначення способу його участі у вихованні, як це передбачено законом у разі наявності перешкод. Щодо заявлених відповідачем сумнівів у батьківстві, то зазначає, що відповідач не вчинив жодних дій для підтвердження своїх слів, не звертався до відповідної установи для отримання висновку за результатом проведення ДНК-експертизи, а тому вважає такі твердження декларативними і не підтвердженими жодним належним доказом. Щодо утримання інших осіб, то зазначає, що вказане не звільняє його від обов`язку утримувати свою дитину. Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив та зазначив, що наданий позивачкою договір оренди житла не може вважатися належним доказом, оскільки укладений не з позивачкою. Крім того вказує, що позивачка не надала підтверджень проживання дитини саме в цій квартирі. Також звертає увагу, що фіскальний чек на суму 2397,00 грн датований після отримання ним позовної заяви та відзиву, що, на його думку, свідчить про штучне створення доказу після початку судового розгляду. Також заявляє, що придбані речі не відповідають віковим розмірам дитини, а довідка зі школи підтверджує лише факт навчання, але не проживання з матір`ю. Щодо батьківства, то зазначає, що позивачка уникає проведення ДНК-експертизи в добровільному порядку, хоча він неодноразово заявляв її про бажання його провести. Також відповідач пояснює несплату аліментів тим, що позивачка відмовилася від їх примусового стягнення, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження № 43998395. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Суд з огляду на надання відповідачем довідки про свої доходи не вбачає підстав для її витребування за клопотанням сторони позивача. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 червня 2012 року. Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 28 травня 2014 року у справі №518/2444/13-ц позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та матір задоволений, шлюб між сторонами у справі розірваний, неповнолітню дитину від спільного шлюбу [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю; позивачеві після розірвання шлюбу надано дошлюбне прізвище [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 500,00 гривень щомісячно, але не менше як 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 10 грудня 2013 року і до дня повноліття дитини, тобто до [INFO] , а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у зв`язку з проживанням з нею дитини - [PERSON] , [INFO] , в сумі 500,00 грн щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто до [INFO] . Згідно відомостей, що містяться у Автоматизовані системі виконавчих проваджень, що перебуває у відкритому доступі, по стягувачу [PERSON] наявне одне виконавче провадження № 43998395 від 11 липня 2014 року стан якого завершено. З довідки КЗ «Вінницький\~ліцей №3\~ім.\~М.\~Коцюдинського» від\~21\~жовтня 2025\~року №198 слідує, що [PERSON] навчається в закладі з 01 вересня 2025 року за науково - педагогічним проектом «Інтелект України», за який щомісячно сплачується 400,00 грн. Відповідач [PERSON] проживає в м. Вінниці та проходить військову службу у [INFO] , сума його нарахованого доходу щомісячно з січня 2025 року по червень 2025 року становила 21463,73 грн, а з липня 2025 року 21596,96 грн, що підтверджується довідкою про грошове забезпечення нараховане під час проходження військової служби [INFO] №243 від 16 жовтня 2025 року. Відповідач має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 вересня 2025 року. Матір`ю дитини є [PERSON] . [PERSON] має також доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 квітня 2019 року, яка навчається в Комунальному закладі «Вінницька початкова школа №5» (довідка КЗ «Вінницька початкова школа №5» №02-16/97 від 13 жовтня 2025 року). Відповідач також надав пенсійне посвідчення серії [NUMBER] від 09 травня 2023 року, видане на ім`я [PERSON] , та постанови про відкриття виконавчих проваджень №78151985 від 21 травня 2025 року, №76481119 від 06 листопада 2024 року та №79226447 від 30 вересня 2025 року про стягнення з нього в порядку примусового виконання на користь фінансових установ заборгованостей в розмірі 48756,30 грн, 13075,94 грн, 28000,00 грн та 2422,40 грн судового збору і 7000,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу. Позивач, звертаючи до суду з вказаним позовом, вказує на своє право на зміну способу та розміру аліментів, а також на право дитини на належне матеріальне забезпечення. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отримувати необхідний і достатній розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Згідно положень ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3\~ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст. 182-184,192 СК України. Так, відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. СК України передбачає зміну способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Верховний Суд в постанові від 21 липня 2021 року в справі №691/926/20 зазначив, що враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягненні аліментів. Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 березня 2020 у справі №759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того,\~закон\~не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Водночас,\~змінюючи спосіб\~стягнення аліментів\~з платника,\~суд має\~визначити їх\~розмір за\~правилами,\~встановленими\~ст.\~182\~СК України,\~тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 та 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтовуючи вимоги про зміну розміру стягнення аліментів з твердої грошової суми, визначеної рішенням суду у розмірі 500 грн на дитину, на 1/4 частку, позивачка зазначала, що визначений судом розмір аліментів не забезпечує нормального розвитку дитини та належного матеріального утримання і тому позивач вважає, що для забезпечення її потреб доцільним є змінити спосіб стягнутих з відповідача відповідно до рішення суду аліментів з 500 гривень на 1/4 частку від усіх його доходів. Водночас судом установлено, що відповідач [PERSON] проходить військову службу у [INFO] та його щомісячний дохід з липня 2025 року становить 21596,96 грн, що свідчить про зміну його матеріального стану, враховуючи відсутність у нього доходів на момент ухвалення попереднього рішення. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Визначаючись щодо\~розміру аліментів,\~зважаючи на\~зміну способу\~стягнення,\~суд враховує\~положення до\~ст.\~182\~СК України,\~а також\~зважає,\~що Згідно\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2025\~рік» прожитковий\~мінімум з\~1\~січня 2025\~року для\~дітей віком від 6 років до 18 років становить 3196,00 гривні. Дитині [PERSON] , [INFO] , на день ухвалення рішення, виповнилось 13 років. При визначені розміру аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа, має на утриманні ще одну дитину від іншої дружини, а також дохід відповідача, який відповідає середній заробітній платі по регіону, та вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 28 травня 2014 року у справі №518/2444/13-ц, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття. Суд не бере до уваги твердження відповідача про перебування на його утриманні падчерки та допомоги непрацездатній матері, оскільки жодних доказів щодо цього відповідачем не надано. Надана ж відповідачем копія пенсійне посвідчення серії [NUMBER] не підтверджує вказаних обставин, а свідчить лише проте, що [PERSON] є пенсіонеркою та отримує пенсію за віком, тобто має пенсійне забезпечення і має можливість самостійно забезпечувати свої потреби. При цьому, виконання ж сином обов`язків по наданню допомоги своїм батькам не звільняє його від виконання обов`язку по утриманню дитини та не обмежує цих виплат. Не можуть бути підставою звільнення його від виконання обов`язку по утриманню дитини та обмеженням цих виплат і витрати на проживання, на сплату комунальних послуг та кредитних зобов`язань. Також слід зауважити, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини та певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір. В той же час утримання дитини пов`язане з щоденними витратами по її утриманню та вихованню. Щодо використання коштів на утримання дитини, про що вказує відповідач, то суд зауважує, що платник аліментів,

Outcome: partial