Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що перебував у шлюбі з відповідачем з 02.07.2004 року по 23.11.2022 року. Від шлюбу у сторін є троє усиновлених дітей. Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2023 року з позивача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки з усіх видів доходу щомісячно. Відповідач, разом із старшим сином та переїхала до свого батька, згодом забрала і доньку [PERSON] . На разі, донька [PERSON] проживає з позивачем, інші двоє дітей - з [PERSON] . Враховуючи наведене, [PERSON] просить суд зменшити розмір аліментів з 1/2 частки всіх видів доходу на 1/4 частку та припинити стягнення аліментів на [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 09.10.2025 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження. В судовому засіданні 20.10.2025 року відповідачем подано відзив на позов, в якому остання вказує, що вимоги позивача є необґрунтованими. Донька [PERSON] дійсно проживає разом із позивачем, а діти [PERSON] та [PERSON] з нею. [PERSON] вважає, що розмір аліментів у такому випадку повинен становити 1/3 чистини доходів [PERSON] . Отже, вимоги є такими, що визнаються відповідачем частково. Позивач в письмовій заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив задовольнити. Додатково зазначив, що просить стягувати з нього аліменти у розмірі частки з його доходів щомісячно, оскільки одну дитину утримує він, другу дитину має утримувати відповідач, а третю дитину вони мають утримувати спільно. Крім того, син сторін [PERSON] навчається у військовому ліцеї та перебуває на державному утриманні, а відповідач додатково подала до суду позов на її утримання як колишньої дружини. Відповідач та її представник в письмовій заяві просили розглядати справу за їх відсутності, з урахуванням позиції висловленої у відзиві на позов. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.07.2004 року, який було розірвано згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2023 року, що набрало законної сили (а.7-8). Від подружнього життя у сторін є троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.4-6). Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2023 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частки всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 02.10.2023 року. Відомостей про наявність заборгованості по сплаті аліментів з боку позивача не встановлено. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стаття 180 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік» встановлено, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З наведеного вбачається, що особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів зменшення розміру таких, позивач, як платник аліментів в позовній заяві, як на підставу такого зменшення відповідно до ст.192 СК України, покликався на зміну сімейного стану. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5, 6 ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Частиною 2 ст. 18 СК України визначено способи захисту сімейних прав та інтересів, з-поміж яких є, зокрема, припинення правовідношення, а також його анулювання. З огляду на наведене та з урахуванням предмета даного спору в частині припинення стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] , однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. З матеріалів справи слідує, що в провадженні суду перебуває справа про визначення місця проживання дітей (провадження відкрито за позовом [PERSON] , в якому остання просить визначити місце проживання [PERSON] та [PERSON] з нею). Донька сторін [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, що не заперечується відповідачем та стверджується актом про фактичне проживання громадян на території Луцької міської ради №24-16/61 від 24.11.2025 року. Отже, наразі з матір`ю проживають двоє дітей, які потребують матеріальної допомоги батька. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.09.2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого аліменти, за своєю суттю, є коштами, які спрямовані на забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи обставини, встановлені судом у ході розгляду справи та зважаючи на наведені вище норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на доньку [PERSON] у повній мірі, а тому приходить до висновку про задоволення позову в даній частині. У свою чергу, правовим наслідком задоволення вищевказаної вимоги є необхідність зміни розміру аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.11.2025 року в цивільній справі № 161/16854/23, оскільки такі стягуватимуться уже на двох дітей. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч. 2 ст. 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, встановлений рішенням суду від 03.11.2025 року, підлягає зменшенню до 1/3 частини від заробітку (доходу) [PERSON] , яких повинен стягуватися на двох його дітей, які проживають разом із відповідачкою. Такий розмір стягуваних аліментів буде відповідати принципам розумності та справедливості. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на наведене, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 809,08 грн. (1211,20 грн. - 402,12 грн. (8,3% від розміру вимог, щодо яких судом відмовлено позивачу, які компенсуються за рахунок держави).

Outcome: partial