Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 26.05.2021р. між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №16474-05/2021, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000,00грн. строком на 30 днів, за користування яким клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Вказаний договір було підписано електронним підписом відповідачки, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, в порядку Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням цього договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, що розміщені на відповідному сайті, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил, які у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту. 18.01.2022р. між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та позивачем було укладено договір факторингу №18012022, у відповідності до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників. Відповідно реєстру боржників до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №16474-05/2021 від 26.05.2021р. в розмірі 12000,00грн., у тому числі: 3000,00грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 9000,00грн. сума заборгованості за відсотками. Позивач зазначає, що після відступлення права грошової вимоги відповідачкою не було здійснено жодного платежу щодо погашення заборгованості ні на його рахунок, ні на рахунок попереднього кредитора. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь вказану заборгованість, а також понесені ним судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позовній заяві просив провести розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про дату, час і місце засідання була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за її відсутністю не подала. За таких обставин, враховуючи неявку відповідачки, повідомленої належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280\~ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. 26.05.2021р. між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №16474-05/2021, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000,00грн. строком на 30 днів, за користування яким клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Вказаний договір було підписано електронним підписом відповідачки, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, в порядку Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.5 7). Кредитні кошти в розмірі 3000,00грн. було перераховано на рахунок відповідачки 26.05.2021р., про що свідчить підтвердження ТОВ «ПРОФІТГІД» щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с.13). 18.01.2022р. між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та позивачем було укладено договір факторингу №18012022, у відповідності до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі боржників (а.с.14 18). Відповідно реєстру боржників до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №16474-05/2021 від 26.05.2021р. в розмірі 12000,00грн., у тому числі: 3000,00грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 9000,00грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.21). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч.1 ст.611 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). 30.09.2015р. набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 4 цієї статті визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Разом з\~цим,\~відповідно до\~ч.6\~цієї статті\~відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього\~Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього\~Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Також, ч.12 цієї статті визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021р. у справі №234/7159/20. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12,\~ч.1\~ст.81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Згідно ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях. Усі наявні в матеріалах справи докази подав до суду позивач та на їх підставі обгрунтував свої позовні вимоги. Разом з цим, відповідачка не надала суду жодних доказів та не заявила клопотання про витребування доказів, які б спростовували її заборгованість за кредитним договором. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №16474-05/2021 від 26.05.2021р. підлягають задоволенню в повному обсязі. При зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №132525 від 05.09.2025р. (а.с.1), який в силу ч.1 ст.141\~ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved