Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

28 жовтня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Пелиха Олега Віталійовича в інтересах [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості у сумі 21752,36 грн. У обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що між ним та ТОВ «Полтаваенергозбут» 30 липня 2021 року укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №1100307897. За умовами Договору [PERSON] продає, а Споживач (ТОВ «Полтава- енергозбут») придбає електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства спо- живача за «зеленим» тарифом на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії приватним домогосподарством № 5100017 від 23 вересня 2021 року. В порушення умов Договору відповідач сплатив позивачу не всю вартість отриманих послуг. Із урахуванням зазначеного позивач прохає суд стягнути з відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут» на користь позивача [PERSON] заборгованість за отриману від нього у вересні 2025 року електроенергію згідно договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 5100017 від 23 вересня 2021 року в сумі 21752,36 грн, за відрахуванням у передбачених законодавством розмірі податку на прибуток з доходів фізичних осіб та військового збору. Також прохає стягнути понесені по справі судові витрати. 18 листопада 2025 року представник позивача подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій зазначив, що 13 листопада 2025 року споживачу було перераховано кошти в сумі 4372,39 грн, а тому залишок несплаченої суми за отриману у вересні 2025 року від споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом становить 16073,95 грн, із яких 2893,32 грн податку на доходи фізичних осіб 18% та 803,70 грн військового збору 5%. За таких обставин, прохає\~ стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 16073,95 грн, за відрахуванням у передбачених законодавством розмірі податку на прибуток з доходів фізичних осіб та військового збору. Крім цього, прохає стягнути 4844,80 грн витрат на правничу допомогу по справі. 03 листопада 2025 року представник відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що після надходження суми, яку має компенсувати НЕК «УКРЕНЕРГО» за надані ПУП Послуги за вересень 2025 року, ТОВ «Полтаваенергозбут» зобов`язується невідкладно погасити після отримання відшкодування від НЕК «УКРЕНЕРГО» відповідно до Постанови НКРЕКП від 26.04.2019 року № 641 про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальником універсальних послуг. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] - адвокат Пелих О. В. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та прохає задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків. Судом установлено, що 30 липня 2021 року між товариством із обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» і [PERSON] укладено Договір №1100307897 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (а.с. 5-6). За умовами Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, розташованих в [ADDRESS] , а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та обраної комерційної пропозиції, яка є додатком 3 до цього Договору. 30 липня 2021 року [PERSON] приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання Заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Початок постачання електричної енергії 30 липня 2021 року. Реквізити Споживача 1100307897 (а.с. 7). За умовами Комерційної пропозиції, погодженої сторонами ціна постачання електричної енергії побутовим споживачам у період із 01січня по 31 липня 2021 року здійснюється за регульованими (фіксованими) цінами (тарифами) на електроенергію, установленими Постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року № 483 Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вступає у дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2022 року. Договір може бути розірвано в інший термін за ініціативою однією із сторін у порядку, визначеному чинним законодавством України, але в будь-якому випадку Договір діє до повного виконання Сторонами всіх своїх зобов`язань. 23 вересня 2021 року між сторонами укладено Договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №5100017. Місце розташування приватного господарства: [ADDRESS] . За умовами договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (а.с. 8 зворот - 10). 12 жовтня 2022 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством № 5100017 від 23.09.2021 року, відповідно до якого змінено місцезнаходження сторін (а.с. 10 зворот). У вересні 2025 року сторони погодили Звіт про обсяги та напрямки перетоків спожитої (виробленої) електричної енергії за вересень 2025 року. 30 вересня 2025 року між сторонами складено Акт купівлі-продажу електричної енергії № 9, зі змісту якого встановлено, за розрахунковий період з 01.09.2025 по 30.09.2025 року прийнято електричну енергію на суму 21 752,36 грн, у тому числі податок на доходи фізичних осіб 3915,42 грн та військовий збір 1087,62 грн. До виплати на рахунок споживача 16 749,32 грн (а.с. 11). Також судом установлено, що 13 листопада 2025 року на рахунок споживача [PERSON] було перераховано кошти в сумі 4372,39 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4761 від 13.11.2025 року, наданою ТОВ «Полтаваенергозбут» (а.с. 35). Таким чином, заборгованість за вересень 2025 року сплачена не в повному обсязі. Залишок несплаченої суми за отриману у вересні 2025 року від споживача електричну\~ енергію\~ за\~ «зеленим»\~ тарифом\~ становить 16073,95 грн, із яких 2893,32 грн податку на доходи фізичних осіб 18%, 803,70 грн військового збору 5%. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Спірні правовідносини врегульовані як загальними положеннями ЦК України, так і нормами спеціального Закону України «Про ринок електричної енергії» та низкою підзаконних нормативних актів. Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення боргу за продажу електричну енергію та застосування наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань у виді інфляційних втрат та відсотків річних. За ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України передбачено: одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: …. про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом (п.18). Абзацом 18 ч. 1 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що приватні домогосподарства здійснюють продаж виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом постачальнику універсальних послуг. Інші споживачі, у тому числі енергетичні кооперативи, здійснюють продаж виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом гарантованому покупцю. Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» (в редакції, чинній на час спірних правовідносин) купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 50 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами. Згідно п. 3.3.4 пункту 3.3. «Особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги» Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018 (в редакції, чинній на момент укладення договору) постачальник універсальних послуг одночасно з виконанням обов`язку щодо купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом у приватних домогосподарств надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. Договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством є додатком до договору про постачання електричної енергії із постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил). Така послуга надається постачальником універсальних послуг виходячи з фактичних обсягів купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом у приватних домогосподарств. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за «зеленим» тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку «на добу наперед». Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується Регулятором. Відповідно до п.п. 11.3.3. п. 11.3. «Особливості постачання електричної енергії в умовах використання відновлюваних джерел енергії» ПРРЕЕ купівля електропостачальником універсальної послуги у побутового споживача, виробленої генеруючими установками приватного домогосподарства електричної енергії, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами, здійснюється на підставі укладеного між ними договору про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом, який оформлюється сторонами у формі додатка до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно з позицією Верховного Суду, котра закріплена у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 754/17518/15-ц, у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати КЦС від 23.01.2019 року № 355/385/19. Також, суд зазначає, що часткова сплата боргу, під час знаходження справи в суді, свідчить про визнання останнім факту знаходження сторін у договірних відносинах. Отже, судом установлено, що між сторонами виникли договірні відносини, які відповідач на цей час виконав не у повному обсязі. Станом на вересень 2025 року за відповідачем рахується прострочена заборгованість, які підлягають стягненню у судовому порядку. За таких обставин, з урахуванням часткової сплати боргу за отриману у вересні 2025 року електроенергію за «зеленим» тарифом у розмірі 4372,39 грн та зменшення розміру позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача та користь позивача кошти в сумі 16073,95 грн, за відрахуванням 18 відсотків податку на прибуток із доходів фізичних осіб та 5 відсотків військового збору. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, визначеному ЗУ «Про судовий збір», що відповідно складає 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) гривень. Також представником позивача заявлено вимогу про відшкодування витрат на правничу допомогу по справі. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу суду надано: - ордер на надання правничої допомоги від 28.10.2025 року згідно договору про надання правової допомоги № 0545 від 05 лютого 2025 року; - Витяг з Договору про надання правової допомоги № 0545 від 05.02.2025 року; - Договір про надання правової допомоги № 0545 від 05 лютого 2025 року, укладеного між АО «Адвокат» і [PERSON] для здійснення захисту, представництва та/або надання інших видів правової допомоги; - доручення про надання правової допомоги від 26 жовтня 2025 року; - розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом АО «Адвокат» Пелих О. В. у справі № 532/2607/25 за позовом [PERSON] до ТОВ «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості, відповідно до якого розмір витрат на професійну правничу допомогу визначається як добуток часу витраченого адвокатом на надання такої допомоги і почасового тарифу, який становить 302,80 грн (10% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 1 січня року проведення розрахунків) за годину надання правової допомоги. Адвокатом виконані послуги (консультація клієнта, ознайомлення з наявними у клієнта документами, вивчення обставин справи (попередній аналіз справи), надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, підготовка (складання) позовної заяви, заяви про зменшення позовних вимог та про подання доказів про витрати на правничу допомогу) сукупністю 16:00 годин. Розмір витрат становить 16 год 00 хв х 302,80 грн = 4844,80 грн. Дата складання розрахунку 18 листопада 2025 року; - рахунок-фактуру від 18.11.2025 року та платіжну інструкцію № 1.407183503.1 від 18.11.2025 року про сплату гонорару на суму 2000,00 грн, призначення платежу: гонорар АО «Адвокат» за договором на надання правничої допомоги № 0545 від 05 лютого 2025 року по справі № 532/2607/25 за позовом [PERSON] до ТОВ «Полтаваенергозбут» про стягнення заборгованості. При цьому сторони погодили, що 2000 грн [PERSON] сплачує в день отримання даного рахунку, а решту 2844,80 грн протягом п`яти робочих днів, з дня набрання законної сили додатковим рішенням суду про відшкодування таких витрат на правничу допомогу [PERSON] . За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання\~\~\~ послуг);\~ 3) обсягом\~ наданих\~ адвокатом\~ послуг\~ та\~ виконаних\~ робіт;\~\~ 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. Принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року по справі № 826/15063/18, додатковій постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц. У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто в розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони в разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, в положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Представник відповідача ТОВ «Полтаваенергозбут» клопотань про зменшення судових витрат на правничу допомогу не подавав. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, аналізуючи докази, надані стороною позивача на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 4844,80 гривень. Відповідачем не було заявлено клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представника позивача та не доведено неспівмірність таких витрат.

Outcome: approved