Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

У жовтні 2025 року до суду надійшов вищезазначений позов, в обґрунтування якого зазначено, що 08 листопада 2003 року у Відділі РАЦС Городищенського районного управління юстиції Черкаської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено запис № 80. У шлюбі з відповідачем мають двох дітей, дочка [PERSON] , [INFO] , на момент звернення до суду з даним позовом, набула повноліття, та неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , перебуває на спільному утриманні. Сім`я фактично розпалася з причин відсутності взаєморозуміння та поваги між ними. Більше року подружні стосунки не підтримують і не мають бажання бути разом. Розлад в сім`ї не є тимчасовим. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї неможливе. Зважаючи на обставини, що склалися між подружжям, заходи щодо примирення, передбачені ч. 1 ст. 111 СК України, не застосовувати. За даних обставин, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб необхідно розірвати. 03.10.2025 в справі відкрито спрощене позовне провадження з призначенням до судового розгляду, з викликом сторін. Сторони у судове засідання не прибули. Позивач [PERSON] надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, за матеріалами справи, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. У відповідності до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до положень Сімейного кодексу України. Згідно зі статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб, згідно статті 24 СК України, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 СК України. Із матеріалів справи встановлено, 08 листопада 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області, між [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) зареєстровано шлюб, зроблено запис за № 80, що стверджено свідоцтом про одруження [NUMBER] . Прізвище після одруження дружини - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.10.2014 року, у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час є неповнолітнім. Згідно статей 110 - 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб, згідно статті 109 СК України, розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позивач скористався правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сімя розпалася\~та існує\~формально.\~ Так, збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач позов про розірвання шлюбу визнала. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, шлюб підлягає розірванню. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абц. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позивач в позовній заяві вказав, що ним не ставиться вимога про стягнення з відповідача судових витрат, суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 109, 110 - 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved