Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

[PERSON] , діючи в особі представника адвоката в інтересах якого діє адвокат Лучинович Інна Віталіївна до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про звільнення майна з під арешту. Позов обгрунтовує тим, що йому на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . На даний час він має намір розпорядитися належним йому майном, але при зверненні до нотаріуса було з`ясовано, що щодо вказаного майна 06.07.2009 року Черкаською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано арешт на підставі постанови державного виконавця Придніпровського ВДВС Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника від 03.06.2009 АА№962925. Позивач через представника звернувся до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з запитом, яким просив повідомити чи наявні в провадженні Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчі провадження, боржником за яким є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; надати інформацію з бази даних Єдиного державного Реєстру виконавчих проваджень (спецрозділ) та Автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо виконавчого провадження відносно боржника [PERSON] , в межах якого на підставі постанови державного виконавця Придніпровського ВДВС Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника від 03.06.2009 АА№962925 накладено арешт на майно боржника; повідомити які виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] , перебували упродовж 2009 року на виконанні Придніпровського ВДВС Черкаського міського управління юстиції. Листом від 17.10.2025 року запитувача повідомлено, що станом на 17.10.2025 року відносно позивача відсутні відкриті виконавчі провадження. Також повідомлено, що на виконанні перебували виконавчі провадження №6687588 про стягнення з позивача державного мита у сумі 51,00 грн. Виконавче провадження завершено 30.06.2009; №7898982 про стягнення з позивача державного мита у сумі 51,00 грн. Виконавче провадження завершено 30.06.2009; №6638643 про стягнення боргу на користь ВАТ «Укртелеком» у сумі 524 грн., виконавче провадження завершене 23.10.2013. Також на виконанні перебували виконавчі провадження №54870346, 52336850, які завершені у зв`язку з повним фактичним виконанням. Разом з тим зазначено, що неможливо ідентифікувати під час виконання якого виконавчого документу накладено арешт на квартиру Позивача за постановою від 03.06.2009 АА №962925. Тому зазначено, що у зв`язку з цим неможливо ідентифікувати виконавче провадження та зняти арешт з майна позивача. Роз`яснено право ініціювати питання про зняття арешту судом. На підставі наведеного просить суд зняти арешт з квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 8856301, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА№962925, від 03.06.2009 Придніпровський відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.11.2025 року відкрите спрощене позовне провадження у справі. 20.11.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача при розгляді справи поклався на розсуд суду. У відзиві вказує на те, що відповідно до даних АСВП станом на 18.11.2025 року відносно [PERSON] у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження, е наявні завершені не виконані виконавчі провадження, а саме: № 6687588 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3188 від 11.09.2007 Придніпровського районного суду м.Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь держави державне мито у сумі 51,00 грн. Дане виконавче провадження відкрито 22.02.2008 року, завершено 30.06.2009 року (не сплачено борг - 51 грн, виконавчий збір - 5,10 грн, витрати виконавчого провадження - 363, 50 грн, а всього по даному ВП не сплачено - 419,60 грн ); № 7898982 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3264 від 10.12.2007 Придніпровського районного суду м.Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь держави державне мито у сумі 51,00 грн. Дане виконавче провадження відкрито 30.05.2008 року, завершено 30.06.2009 року (не сплачено борг - 51 грн, виконавчий збір - 5,10 грн, витрати виконавчого провадження - 363, 50 грн, а всього по даному ВП не сплачено - 419,60 грн ); № 6638643 з примусового виконання виконавчого листа № 2н-76 від 15.02.2006 Придніпровського районного суду м.Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Укртелеком» боргу у сумі 524, 70 грн. Дане виконавче провадження відкрито 23.05.2006 року, завершено 23.10.2013 року (не сплачено борг - 524, 70 грн, виконавчий збір - 52,47 грн, витрати виконавчого провадження - 363, 50 грн, а всього по даному ВП не сплачено -940,67грн ). Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Згідно ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Станом на 18.11.2025 р. у посадових осіб Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відсутні правові підстави для зняття арешту з майна боржника [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , оскільки відносно нього у Відділі є не виконані виконавчі провадження. Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відносно боржника [PERSON] , ІПН [NUMBER] накладено арешт постановою АА № 962925 від 03.06.2009 та зареєстроване обтяження, однак ідентифікувати під час виконання якого виконавчого документу накладено арешт не можливо. На підставі вищевикладеного, у посадових осіб Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відсутня можливість ідентифікувати під час виконання якого виконавчого документу накладено арешт та зняття арешту з майна згідно постанови АА № 962925 від 03.06.2009. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала. просила задовольнити їх повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.02.2004 року [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (№ інформаційної довідки 417235148, дата та час формування 11.03.2025 10:58:00) зареєстроване обтяження: № 8856301, зареєстровано: 06.07.2009 12:39:04 за № 8856301 реєстратором: Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №962925,03.06.2009, Придніпровський відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції; об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] . Листом від 17.10.20205 року Другий відділ ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) повідомив позивача про те, що згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] відносно боржника [PERSON] , ІПН [NUMBER] накладено арешт постановою АА № 962925 від 03.06.2009 та зареєстроване обтяження, однак ідентифікувати під час виконання якого виконавчого документу накладено арешт не можливо. На підставі вищевикладеного, у посадових осіб Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відсутня можливість ідентифікувати під час виконання якого виконавчого документу накладено арешт та зняття арешту з майна згідно постанови АА № 962925 від 03.06.2009. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.1 ст 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно з ч.3 ст 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно з ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: \~ \~ \~ \~1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1\-2 розділу ХШ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до даних АСВП станом на 18.11.2025 року відносно [PERSON] у Другому відділі ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження, е наявні завершені не виконані виконавчі провадження, а саме: № 6687588 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3188 від 11.09.2007 Придніпровського районного суду м.Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь держави державне мито у сумі 51,00 грн. Дане виконавче провадження відкрито 22.02.2008 року, завершено 30.06.2009 року (не сплачено борг - 51 грн, виконавчий збір - 5,10 грн, витрати виконавчого провадження - 363, 50 грн, а всього по даному ВП не сплачено - 419,60 грн ); № 7898982 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3264 від 10.12.2007 Придніпровського районного суду м.Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь держави державне мито у сумі 51,00 грн. Дане виконавче провадження відкрито 30.05.2008 року, завершено 30.06.2009 року (не сплачено борг - 51 грн, виконавчий збір - 5,10 грн, витрати виконавчого провадження - 363, 50 грн, а всього по даному ВП не сплачено - 419,60 грн ); № 6638643 з примусового виконання виконавчого листа № 2н-76 від 15.02.2006 Придніпровського районного суду м.Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Укртелеком» боргу у сумі 524, 70 грн. Дане виконавче провадження відкрито 23.05.2006 року, завершено 23.10.2013 року (не сплачено борг - 524, 70 грн, виконавчий збір - 52,47 грн, витрати виконавчого провадження - 363, 50 грн, а всього по даному ВП не сплачено -940,67грн ). Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом частин 1, 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах при зняття арешту з майна» встановлено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або інші законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з частиною 1 статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.\~1 ст.\~16\~ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно зі ст.\~319\~ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд;\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не згадати закону. Відповідно до ст.\~321\~ЦК України\~право власності є непорушним.\~Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно із ст.\~391\~ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (East/West Alliance Limited v. Ukraine, № 19336/04, § 166-168, від 23 січня 2014 року). Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право: - втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними; - якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів; - втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. У рішенні ЄСПЛ у справі «Uzan та інші проти Турції» (скарги № 19620/05, 41487/05, 17613/08 и 19316/08) від 05.03.2019 року, Європейський Суд встановив, що заявники скаржилися на тривале застосування тимчасових заходів щодо їхнього майна та відмову органів влади скасувати ці заходи протягом кількох років, навіть з урахуванням того, що заявників не було визнано винними у кримінальному провадженні або відповідачами у цивільному провадженні. Європейський Суд прийшов до висновку, що влада не змогла встановити «справедливий баланс» між захистом суспільних інтересів та вимог захисту прав заявників на повагу їх власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на мирне володіння майном). У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19). За таких обставин суд приходить до висновку скасувати арешт нерухомого майна [PERSON] , який був накладений постановою Придніпровський відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №962925 від 03.06.2009 року.

Outcome: approved