Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

У травні 2025 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра із Самарського районного суду міста Дніпра за підсудністю надійшли матеріали вищезазначеної цивільної справи. В обґрунтування заявлених вимог заявниця посилалась на те, що вона є сестрою [PERSON] який є інвалідом ІІ групи з 2020 року, F20, має хронічні психічні розлади протягом багатьох років, не контролює свої дії в емоційному стані. [PERSON] руйнує і псує речі через свою хворобу та вікові зміни, самостійно не може себе повністю забезпечити, не може працювати, не орієнтується у просторі, потребує контролю поведінки, оскільки може нашкодити собі та іншим, зловживає алкогольними напоями. Зазначає, що інших осіб, які могли б доглядати за братом, немає. Враховуючи викладене, заявниця звертається до суду та, з урахуванням заяви від 26.02.2025 року, просить суд обмежити цивільну дієздатність [PERSON] , [INFO] , встановити над ним піклування та призначити заявницю [PERSON] його піклувальником. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 12.05.2025 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 11.06.2025 року клопотання заявника про витребування доказів було задоволено, витребувано із КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР оригінал медичної картки [PERSON] , [INFO] . 04.07.2025 року до суду від КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР надійшли копії витребуваних документів. Заявниця [PERSON] письмово просила судове засідання проводити за її відсутності, вимоги заяви підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також, у заяві від 13.10.2025 року заявниця зазначила, що на даному етапі відсутня можливість транспортування [PERSON] для проведення психіатричної експертизи через його агресивну поведінку і погіршення самопочуття, останній відмовляється лікуватися, ні з ким не розмовляє і майже не виходить з двору. Представник [PERSON] адвокат Лавринович О.В. письмово просила судове засідання проводити без застосування засобів технічної фіксації. На думку представника. підстави для задоволення заяви [PERSON] відсутні, оскільки матеріали справи не містять висновку судової психіатричної експертизи, що є обов`язковим у даній категорії справ. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району ДМР Блинова О.С. письмово просила судове засідання проводити без застосування засобів технічної фіксації. Також звернула увагу суду, що у вказаній справі заявницею не було заявлено клопотання про призначення по справі відповідної експертизи. За таких обставин підстави для задоволення заяви відсутні. Представник заінтересованої особи КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Судом встановлено, що батьками заявниці [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 21). Таким чином, заявниця [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] . Згідно копії висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 395, виданого КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» ДМР від 14.04.2023 року, хворий [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, має обмеження здатності контролювати свою поведінку, обмеження самообслуговування, здатності до самостійного пересування, спілкування та орієнтації у просторі (а.с. 9). Згідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 02.03.2023 року, [PERSON] нездатний до трудової діяльності (а.с. 12). Як вбачається із копії медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 12.10.2020 року, яка дійсна до 12.10.2025 року, психіатричні показання до виконання [PERSON] обов`язків вчителя НВК відсутні (а.с. 29). Заявниця [PERSON] , станом на 08.02.2025 року, не погашеної або не знятої судимості не має, що підтверджується копією витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності і наявності судимості» (а.с. 50). [PERSON] має позитивну характеристику за місцем роботи (а.с. 51, 52), та отримує стабільний дохід (а.с. 53). У пункті 1 частини 2 статті 293\~ЦПК України зазначено, що обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи суд розглядає в окремому провадженні. Статтею 30\~ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України). Згідно із статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Важливим елементом держави є захист особистих немайнових та майнових прав осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки. Єдиною підставою для визнання особи обмежено дієздатною є наявність у особи психічного розладу, який істотно впливає на здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Такий психічний розлад має бути підтверджений висновком судово-психіатричної експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Статтями 37 та 41 ЦК України передбачено правові наслідки при обмеженні цивільної дієздатності фізичної особи: а) над фізичною особою, цивільна дієздатність якої обмежена, встановлюється піклування; б) фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може самостійно вчиняти лише дрібні побутові правочини; правочини щодо розпорядження майном та інші правочини, що виходять за межі дрібних побутових, вчиняються особою, цивільна дієздатність якої обмежена, за згодою піклувальника; в) одержання заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів особи, цивільна дієздатність якої обмежена, та розпоряджання ними здійснюються піклувальником; піклувальник може письмово дозволити фізичній особі, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно одержувати заробіток, пенсію, стипендію, інші доходи та розпоряджатися ними; г) особа, цивільна дієздатність якої обмежена, самостійно несе відповідальність за порушення нею договору, укладеного за згодою піклувальника, та за шкоду, що завдана нею іншій особі. Стаття 3\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом обмежено дієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У вказаній справі заявниця зазначила, що не бажає заявляти по справі клопотання про призначення судової психіатричної експертизи, оскільки, на її думку, наявних у справі медичних документів достатньо для ухвалення рішення про обмеження цивільної дієздатності [PERSON] . Також зазначила, що у неї відсутня можливість транспортування [PERSON] для проведення психіатричної експертизи через його агресивну поведінку і погіршення самопочуття, останній відмовляється лікуватися, ні з ким не розмовляє і майже не виходить з двору. Положеннями ч. 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням встановлених судом обставин та позиції учасників справи, у суду відсутні підстави для призначення судово-психіатричної експертизи для встановлення психічного стану [PERSON] . Згідно із ч. 2 ст.\~60\~ЦК України суд встановлює піклування над фізичною особою у разі визнання її обмежено дієздатною і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. У свою чергу, представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району ДМР Блинова О.С. у своїй заяві зазначила, що у вказаній справі заявницею не було заявлено клопотання про призначення по справі відповідної експертизи. Суд встановив, що матеріали справи не містять відповідного подання Органу опіки та піклування. Суд також звертає увагу, що визнання особи обмежено дієздатною - це не тільки визначення стану здоров`я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний). Під медичним критерієм слід розуміти «хронічний, стійкий психічний розлад». Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичного критерії висувати не може. Вказані критерії одночасно несуть як медичний, так і юридичний характер. Юридичний критерій недієздатності має, перш за все, психологічну природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання, ступінь розладів у інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сферах психічної діяльності. Не кожний психічний розлад призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах, а тільки такий його ступінь (глибина), який суттєво впливає на волю, пам`ять та інтелект хворого, що позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, для визнання особи обмежено дієздатною встановити у передбаченому порядку тільки наявність психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання у вигляді глибини ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери. Таким чином, межа між дієздатністю та недієздатністю психічно хворого встановлюється відповідно до юридичного (психологічного) критерію - здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів. Подані заявницею до суду медичні документи не дають переконливих доказів, які б повністю підтвердили підстави для встановлення тієї обставини, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу і внаслідок цього не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, що є підставою для визнання особи обмежено дієздатною. Окрім того, відсутні достатні дані про стійкий, психічний розлад здоров`я [PERSON] , а також доказів наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 36 ЦК, тобто зловживання останнім спиртними напоями, наркотичними засобами, токсичними речовинами, азартними іграми, що ставить заявницю у скрутне матеріальне становище. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Згідно із ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 80\~ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 6 ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про визнання особи обмежено дієздатною задоволенню не підлягає. Відповідно не підлягає задоволенню вимога про призначення заявниці піклувальником [PERSON] , оскільки така вимога є похідною. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed