Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

1. Описова частина Стислий виклад позицій учасників справи ТОВ «ФК «Гелексі» звернулося до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідачки на їх користь заборгованість за договором позики у сумі 21950,00 грн., 2423,00 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «ФК\~«Гелексі» та\~відповідачкоюза допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії №221049 від 30.03.2021. На підставі зазначеного договору позичальнику надано грошові кошти в позику у сумі 5000 грн. на умовах строковості, поворотності та оплатності. Відповідно до умов договору позики, стандартна процентна ставка становить 1.5 % в день, підвищена процентна ставка у випадку прострочення терміну платежу становить 3.0%. Позивач зазначає, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором № 221049, у порушення умов договору у встановлені строки кредит та інші передбачені договорами платежі не сплачує, у зв`язку з чим станом на момент подання позовної заяви у неї утворилась заборгованість у загальному розмірі 21950,00 грн, з яких: 5000 грн. - заборгованість за позикою; 16950,00 грн. - заборгованість по процентам за користування позикою, яку позивач просить стягнути на його користь. 06.10.2025 відповідачка подала відзив на позовну заяву, у якому просила позовні вимоги задовольнити частково, відмовити ТОВ «ФК «Гелексі» у задоволенні позову в частині стягнення надмірно нарахованих процентів за користування кредиту та стягненні витрат на правничу правову допомогу в сумі 5000 грн. за необґрунтуваністю. Заперечення обгрунтовані тим, що відповідно з\~розрахунку позивача\~проценти нараховані\~з 30.03.2021\~по 22.10.2021,\~та втричі\~перевищують розмір\~отриманого кредиту,\~що свідчить\~про наявність\~у договорі\~умов,\~які порушують\~баланс прав\~та обов`язків\~сторін,\~є несправедливими\~та фактично\~перетворюють кредит\~на інструмент\~стягнення завищених\~платежів.\~Вона не\~згодназ наданим позивачем розрахунком, оскільки, він базується на умовах договору, які є незаконними та нікчемними. Процентна ставка згідно договору складає 1,3 % в день. Така ставка є надмірною та перевищує максимально допустимі законом межі (ст. 625 ЦПК України), що робить розрахунок позивача завищеним. У позовній заяві позивач вказує, що згідно договору процентна ставка становить 1,5 % в день, підвищена процентна ставка у випадку прострочення терміну платежу складає 3,0 %. Згідно умов договору № 221049 строк повернення позики 28 квітня 2021 року. Позивач нарахував платежі, не враховуючи реальних строків користуванням кредитом, що збільшує суму боргу необґрунтовано. Позивач не мав права нараховувати відсотки, оскільки, строк договору становив з 30 березня 2021 року по 28 квітня 2021 року, тому, розмір процентів за користування кредитом становить 1885,00 грн. Просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00, грн., оскільки, вона не згодна з розрахунком наведеним у акті наданих послуг правничої допомоги, та вважає його необгрунтованим. 09.10.2025 позивач направив відповідь на відзив, де зазначив, що договором встановлені два види процентів. До 25.06.2021 позичальнику нараховувались проценти, відповідно до п. 1.5.2 за ставкою 1,5%. До Договору Позики було укладено дві додаткові угоди. Додатковою угодою №1 від 28 квітня 2021 року узгоджено, що строк повернення позики за Траншем №1 (термін платежу) - 27 травня 2021 року. Заборгованість Позичальника на дату укладання додаткової угоди становить 6885,00 грн. Додатковою угодою №2 від 27 травня 2021 року узгоджено, що: строк повернення позики за Траншем №1 (термін платежу) - 25 червня 2021 року. Заборгованість Позичальника на дату укладання додаткової угоди становить 6885,00 грн. З 25.06.2021 проценти араховувались згідно п. 1.7 за ставкою 3,0%. Таким чином, кредитним договором були передбачені проценти у випадку користування Кредитом понад строк - це плата, яка встановлюється за користування позикою після настання строку погашення. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 26.09.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи без повідомлення виклику сторін. Ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін разом з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів була надіслана відповідачу за місцем реєстраційного обліку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У встановлений в ухвалі суду строк, відповідачка надала відзив на позов. У встановлений ухвалою суду строк від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін чи клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З огляду на викладене, згідно з положеннями ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться та згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин та оцінка аргументів і доказів учасників справи Дослідивши матеріали справи суд установив, що 30.03.2021 між ТОВ «ФК «Гелексі» та [PERSON] укладено договір позики на умовах невідновлювальної кредитної лінії № 221049. Відповідно до п.п. 1.2 та 1.3 грошові кошти у позику за Договором надаються на умовах невідновлювальної кредитної лінії, окремими траншами. У пункті 1.5 визначені умови, на яких Позичальник отримує перший транш: сума позики 5000 грн (сума позики за Траншем №1); плата за користування позикою за Траншем №1 встановлюється у вигляді фіксованих процентів та складає 1,3% (одна ціла три десятих), в день від початкового розміру позики за Траншем №1; строк повернення позики за Траншем №1 (термін платежу): 28 квітня 2021 року; орієнтовна реальна річна процентна ставка позики за Траншем №1 для споживача на дату укладання Договору становить: 474,50%; орієнтовна загальна вартість позики за Траншем №1 для споживача на дату укладання Договору становить: 1885,00 грн. У вищезазначеному пункті визначено, що позика за Траншем №1 надається Позичальнику в сумі, що зазначена в п.п.1.5.1 Договору в безготівковій формі (шляхом зарахування відповідної суми на банківський рахунок/банківську картку вказану Позичальником під час надання особистих даних Позичальника в Особистому кабінеті). Згідно з п. 1.6 нарахування процентів за Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Плата за користування позикою за цим Договором встановлюється у вигляді процентів та складає 3,0% в день від загального розміру невідновлювальної кредитної лінії відповідно п. 1.7 Договору). У пункті 1.8 Договору позики сторони дійшли згоди, що п. 1.7 договору не застосовується в період дії кожного окремого траншу наданого в рамках загального розміру невідновлювальної кредитної лінії за цим договором. Відповідно до п. 1.10 строк дії договору становить три роки з дати підписання Сторонами. Згідно з п. 1.12 Договору сторони домовились, що умови надання інших траншів за цим договором узгоджуються сторонами шляхом підписання додаткових угод до цього договору, які є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 2.1.3 Договору, у разі порушення строку повернення позики за кожним окремим траншем, встановленого цим Договором та всіма Додатковими угодами до нього, Позикодавець має право отримувати плату за користування позикою відповідно до вимог п.1.7. цього Договору. Пунктом 3.1 Кредитного договору визначено, що Позичальник зобов`язується повністю повернути Позикодавцю суми отриманих позик за траншами та виконати інші зобов`язання встановлені договором, не пізніше строків, встановлених Договором. Згідно з п. 3.2 договору сторони домовились, що повернення позики та сплата плати за користування позикою здійснюватиметься згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору та розміщується в особистому кабінеті. У п. 9 Договору визначений графік платежів, згідно з яким термін платежу 28.04.2021 року, Транш № 1 сума позики 5000 грн, плата за користування позикою 1885,00 грн, заборгованість за договором позики 6885,00 грн. Зазначений договір підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором vz19fzx1. (а.с. 15-19). 28.04.2021 між відповідачкою та ТОВ «ФК «Гелексі» була укладена Додаткова угода №1 від 28.04.2021 до Договору позикивід 30.03.2021. Сторони погодили п. 1.5.3. ст. 1 «Предмет договору» викласти в такій редакції строк повернення позики за Траншем №1 ( термін платежу) 27.05.2021. Згідно з Додатковою угодою №2 від 27.05.2021 до Договору позики, сторони погодили строк повернення позики за Траншем №1 ( термін платежу) 25.06.2021. (а.с. 19 на звороті 21). Паспорт позики містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором 30 березня 2021 року, шляхом введення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Тобто відповідачка погодилася з умовами, запропонованими в Паспорті споживчого кредиту, шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора, а Первісний кредитор сформував та надав Відповідачу оферту щодо укладення Кредитного договору. Відповідно до п. 3 паспорту позики основні умови кредитування наведено наступне: тип кредиту позика, сума кредиту 50100 грн., строк кредитування до 28.04.2021, мета отримання кредиту - на споживчі потреби. Пунктом 4 паспорту позики визначена орієнтовна загальна вартість кредиту 6885,00 грн, де 5000 грн - сума позики, 1885,00 грн -відсотки за користування позикою. Згідно з п. 5 паспорту позики кредит повертається одноразово в сумі 6885,00 грн. до 28.04.202. Таблиця обчислення загальної вартості кредиту узгоджується з умовами договору позики та паспортом позики. (а.с. 21 на звороті, 25-27). Відповідно листа ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс», у результаті платіжної операції, ініційованої ТОВ «ФК «Гелексі», на картковий рахунок отримувача було успішно перераховано грошові кошти, а саме відповідачці [PERSON] в сумі 5000 грн на платіжну карту OSCHADBANK № [NUMBER] на підставі договору №04/08-17 ПК про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) від 04.08.2017. (а.с. 12-13). Відповідно до розрахунку заборгованості з 30.03.2021 по 22.10.2021 за Договором позики №221049 від 30.03.2021 року, заборгованість відповідачки перед позивачем складає 21950,00 грн, з яких: 5000 грн., заборгованість за позикою. За період з 30.03.2021 по 24.06.2021 позивач нараховував відсотки на підставі п. 1.5.2 Договору. З 25.06.2021 по 22.10.2021 позивач нараховував відсотки на підставі п. 1.7 Договору. Станом на 25.06.2021 заборгованість становила 6885,00 грн. 02.07.2021 відповідачка внесла 2935.00 грн. у рахунок погашення заборгованості за позикою.(а.с.28-31). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так й електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 1ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами та якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1ст. 530 ЦК України). За положеннями ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599ЦК\~України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625\~ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Надані позивачем докази, суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми, оскільки, вони містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості у вищезаначеному розмірі. У свою чергу відповідачкою не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань та спростовували суму заборгованості перед позивачем. Щодо твердження відповідача про неправомірне нарахування відсотків за договором поза межами строку кредитування, слід зазначити, що з урахуванням положень додаткових угод до договору, строк дії договору сплинув 25.06.2021. До цього часу Позичальнику нараховувались проценти, відповідно до п. 1.5.2 за ставкою 1,3%. З 25.06.2021 відсотки нараховувались згідно п. 1.7 за ставкою 3,0%, що відповідає положенням п.2.1.3 Договору, який передбачає нарахування відсотків саме як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України, а не як відсотки за правомірне користування кредитом у порядку, передбаченому пунктом 1.5.2 договору. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2025 року у справі № 903/602/24 зазначила, що розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), - це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор\~у\~разі неналежного виконання зобов`язання боржником, не підлягає зменшенню судом. Ураховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість у загальному розмірі 21950,00 гривень. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Витрати позивача понесені на професійну правничу допомогу адвоката Рудзея Ю.В. у розмірі 5000 грн., підтверджені належними та допустимими доказами, а саме: договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025, акт від 03.09.2025 року № 103 наданих послуг правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 09.07.2025 року, довіреність від 09.07.2025. (а.с. 10, 14, 23). Позивачка просить відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00, грн., оскільки, вона не згодна з розрахунком наведеним у акті наданих послуг правничої допомоги, та вважає його необгрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, не є обов`язковими для суду договірні зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. З огляду на те, що вказана справа відноситься до категорії малозначних справ та є типовою, супровід справи не потребував опрацювання великого обсягу документів та нормативно-правових актів, підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи. Заявлена представником позивача сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. є завищеною і непропорційною до предмета спору та ціни позову. З огляду на критерії співмірності, розумності, обґрунтованості та пропорційності, витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, слід зменшити з 5000,00 грн. до 4000,00 грн. Таким чином, відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved