Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Нікопольської міської ради про визнання права власності. В обгрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що [PERSON] на праві власності належало 4/7 частин домоволодіння [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишила заповіт від 08 жовтня 1999 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Новіковою Н.В., реєстровий № 1171, яким усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, вона заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла та після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входило вищевказане майно. Спадкоємцем за законом після її смерті був [PERSON] . При цьому, з 1977 року вона почала проживати з [PERSON] та у них фактично утворилась родина. Від сумісного проживання з [PERSON] у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Після смерті своєї матері [PERSON] прийняв спадщину фактично, шляхом сумісного проживання зі спадкодавицею до моменту її смерті та вступу в управління спадковим майном. За життя [PERSON] не залишив жодних заповідальних розпоряджень стосовно належного йому майна. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входило 4/7 частин домоволодіння [ADDRESS] . Тому, позивачка звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який рішенням від 26.05.2011 року по справі № 2-316/11 постановив: встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без шлюбу та визнати за [PERSON] право власності на 2/7 частин домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . При цьому, за первинним документом (договір купівлі-продажу від 20.09.1979 року [PERSON] придбала 4/7 частин домоволодіння [ADDRESS] ). 01.10.2024 року вона звернулась із заявою до Нікопольського міськрайонного суду про виправлення описки в рішенні від 26.05.2011 року по цивільній справі № 2-316/11 в частині вірного зазначення адреси домоволодіння. Однак, ухвалою від 03.10.2024 року в задоволенні заяви було відмовлено. Крім цього, [INFO] померла її донька [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] та 2/7 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] - рідній бабусі [PERSON] , спадкоємцем якої був її син - [PERSON] , який, в свою чергу, спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав за життя. А після його смерті спадщину прийняла його донька - [PERSON] , шляхом постійного проживання разом із [PERSON] на час відкриття спадщини. З метою оформлення права власності, в порядку спадкування за законом на вищевказану земельну ділянку та 2/7 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] , позивачка звернулась до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Ковтюх А.В., яка, в свою чергу, видала позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0248 га, кадастровим номером 1211600000:03:091:0036, що розташована в [ADDRESS] . Що стосується 2/7 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] , то вона отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 103/02-31 від 08.04.2025 року з тієї причини, що надані документи на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами мають розбіжності в нумерації будинку, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Тому, на підставі викладеного, змушена звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок\~з надвірними\~будівлями,\~що знаходиться\~за адресою: [ADDRESS] (2/7 частки домоволодіння яких належить позивачці на підставі рішення суду від 26.05.2011 року по справі № 2-316/11, але перебувають в стані поділу та 2/7 частки, на які позивачці відмовлено у спадкуванні за законом після смерті дочки, та які разом складають 1/1 - ідеальну частку, яка перерахована з урахуванням того, що 3/7 ідеальних часток рішенням суду від 14.01.2025 року по справі № 182/1379/24 виділено в окремий об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано. як 6-а) та складається з: А - житлового будинку, загальною площею 44,5 кв.м., житловою площею 20,0 кв.м.; В - погрібу; Д - літньої кухні; Е - вбиральні; Ж - гаражу; И - душу; 6 - воріт з хвірткою; 7, 8, 11 - огорожі; 10 водопроводу; ІІ - замощення. В судове засідання позивачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, не прибула, натомість, від її представника [PERSON] надійшла заява, в якій він просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та на їх задоволенні наполягає (а.с.74). Представник відповідача про розгляд справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не прибув, при цьому, на адресу суду надав заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити за їх відсутності та ухвалити рішення, у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.68-69). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як встановлено судом, [PERSON] на праві власності належало 4/7 частин домоволодіння [ADDRESS] . За життя [PERSON] залишила заповіт від 08 жовтня 1999 року, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Новіковою Н.В., реєстровий № 1171, яким усе належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, заповіла [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входило вищевказане майно. Спадкоємцем за законом після її смерті був [PERSON] (а.с.8-10). [INFO] [PERSON] помер. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, рішенням суду від 26.05.2011 року по справі № 2-316/11 було встановлено факт проживання [PERSON] - позивачки по справі - та [PERSON] однією сім`єю без шлюбу і визнано за [PERSON] право власності на 2/7 частин домоволодіння [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с.11-13). Однак, за первинним документом (договір купівлі-продажу від 20.09.1979 року) [PERSON] придбала 4/7 частин домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно до поданих актових записів про смерть вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , яка позивачці доводиться донькою, і після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] та 2/7 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] - рідній бабусі [PERSON] , спадкоємцем якої був її син - [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив свої спадкові права за життя, а після його смерті спадщину прийняла його донька [PERSON] , шляхом постійного проживання разом із [PERSON] на час відкриття спадщини. Тобто, в даному випадку, з урахуванням поданих документів, вбачається, що в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, зокрема, як вбачається зі спадкової справи, яка була заведена на підставі заяви [PERSON] , звернувшись до приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Ковтюх А.В. з заявою про прийняття спадщини, вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 103/02-31 від 08.04.2025 року з тієї причини, що надані документи на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами мають розбіжності в нумерації будинку (а.с.20). Судом, в ході розгляду даної справи, були дослідженні докази, які стороною позивача були долучені на підтвердження заявлених вимог, а також судом, в рамках ст.84 ЦПК України, були витребувані документи, які мають істотне значення для розгляду справи по суті та з яких вбачається наступне. Зокрема, щодо 2/7 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] , то нотаріус надала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 103/02-31 від 08.04.2025 року, зазначивши, що надані документи на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами мають розбіжності в нумерації будинку. При цьому, в Договорі купівлі-продажу 4/7 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, посвідченого 20.09.1979 року старшим державним нотаріусом другої Нікопольської державної нотаріальної контори Новіковою Н.В. за реєстровим № 1-1619, Покупцем за яким була [PERSON] , зазначено будинок [ADDRESS] , також наявна відмітка про реєстрацію права власності від 25.09.1979 року, зареєстрованого НБТІ в книзі 49, номер запису 26, за такою ж адресою (за запитом нотаріуса, КП НРБТІ надало довідку про підтвердження реєстрації права власності за [PERSON] на 4/7 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] ). Окрім цього, як вбачається з матеріалів спадкової справи, позивачка надала документи на 2/7 частки будинку, які вже були нею оформлені в судовому порядку, на підставі Рішенні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.05.2011 року (справа № 2-3 16/11), яке набуло чинності 06.06.201 1 року, за яким було визнано право власності за [PERSON] на 2/7 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , з яким вона проживала однією сім?єю, без шлюбу. Тобто, вищевикладене свідчить про те, що позивачкою під час вчинення нотаріальних дій надані документи мають різні адреси розташування нерухомого майна (номери будинку). Однак, суд вважає, що невідповідність адреси домоволодіння у двох правовстановлюючих документах на нього, які складають 4/7 частки, унеможливлює у досудовому порядку зареєструвати право власності, оскільки інший співвласник 3/7 частин домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про виділ частки у спільній сумісній власності в натурі і рішенням від 14.01.2025 року по справі № 182/1379/24 позовні вимоги задоволено, виділено в натурі [PERSON] належні йому 3/7 частки домоволодіння [ADDRESS] , припинено право спільної часткової власності на дане домоволодіння. Тому, при вирішенні даного спору, суд виходить з того, що статтею 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статтей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі, житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що позивачем позовні вимоги належними та допустимими докази було доведено, приймаючи до уваги те, що в позасудовому порядку спір вирішити не вбачається за можливе, у відповідності до ст.15, 16 ЦК України, позивачка правомірно звернулась до суду за захистом свого права і позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому прядку. Враховуючи викладене та

Outcome: approved