Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. У жовтні 2025 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до [PERSON] , в якій з урахуванням уточнених позовних вимог, просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15959,50 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.04.2024 року між ТзОВ «Еко Фін» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №37745343. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на умовах: сума кредиту 3000 гривень, строк користування кредитними коштами -730 днів з 11.04.2024 року по 10.04.2026 року та складається із дисконтного та поточного періодів, проценти за користування кредитними коштами протягом дисконтного (пільгового) періоду та протягом поточного періоду нараховуються за базовою ставкою в розмірі 1% за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач вчинив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання кредиту на сайті),з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки , на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надається кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своє сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти однак відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання. 08.09.2025 року було укладено договір 08-09/25 відповідно до якого ТзОВ «Еко Фін» відступило на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №37745343. Таким чином ТОВ «Факторинг Партнерс» наділений правом вимоги до відповідача за договором №37745343. Позивач вказує, що станом на\~дань поданні\~позовної заяви\~заборгованість за\~договором відповідачем\~не погашається,проценти\~за користування\~кредитними коштами\~не сплачуються,\~у зв`язку\~з чим\~у відповідача\~обліковується заборгованість.\~ Розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №37745343 від 11.04.2024 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості становить 15959,50 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 2950,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 12773,50 гривень, - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору(з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 236,00 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за вищевказаними договорами становить 15959,50 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 03 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням учасників справи. Від відповідача клопотання про проведення розгляду справи з його викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався. Відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, шляхом направлення кореспонденції на адресу місця реєстрації, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду із відміткою, що адресат відсутній, відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, причини неявки суду невідомі. . У тому випадку, якщо зазначено, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК та правової позиції ВП ВС, викладеною у постановах від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, КЦС ВС від 21 грудня 2022 у справі № 757/15603/19, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Сторони в судове засідання не викликалися. Фактичні обставини встановлені судом Суд,\~вивчивши та\~дослідивши письмові\~докази,\~які наявні\~у матеріалах\~справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Судом встановлено, що 11 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко Фін» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит/кредитний договір №37745343, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с.64-73). До матеріалів справи долучено правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТзОВ «Еко Фін» (а.с.75-81). На виконання умов договору позивачем долучено квитанцію №41284-02668-30663 від 11.04.2024 року про перерахування [PERSON] , суми кредитних коштів у розмірі 3000,00 гривень (а.с.86). 31.05.2024 року [PERSON] підписав додатковий договір про пролонгацію №3/37745343 до договору про споживчий кредит №37745343 від 1.04.2024 року, щодо пролонгації періоду користування кредитними коштами до 14.06.2024 рок включно, а також підписав додаток №3 до кредитного договору №37745343 в редакції додаткового договору від 31.05.2024 року (а.с.6-7,8-22). 18.06.2024 року [PERSON] підписав заяву про пролонгацію про продовження або про поновлення дисконтного (пільгового) періоду користування кредитними коштами на період з 19.06.2024 року по 02.07.2024 рок включно, а також підписав додаток №4 до кредитного договору №37745343 в редакції додаткового договору від 18.06.2024 року (а.с.23-24,25-38). 02.07.2024 року [PERSON] підписав заяву про пролонгацію про продовження або про поновлення дисконтного (пільгового) періоду користування кредитними коштами на період з 03.07.2024 року по 16.07.2024 рок включно, а також підписав додаток №5 до кредитного договору №37745343 в редакції додаткового договору від 02.07.2024 року (а.с.40-41,42-56). До матеріалів справи долучена анкета клієнта-фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення містяться всі анкетні дані відповідача [PERSON] (а.с.60). Відповідачу [PERSON] 17.09.2025 року за вих.№15787312 направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості (а.с.83-84). Судом досліджено виписку за кредитом перед ТзОВ «Еко Фін» позичальник [PERSON] , кредитний договір №37746343 від 11.04.2024 року за період з 11.04.2024 року по 08.09.2024 року, згідно якої загальний розмір заборгованості становить 15723,50 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2950,00 гривень, заборгованість по відсоткам в сумі 12773,50 гривень (а.с.88-95). 08 вересня 2025 року між ТзОВ «Еко Фін» та ТзОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №08-09/25 від 08.09.2025 року, згідно умов якого сторони погоджуються, що за своєю правовою природою даний договір є правочином з передання первісним кредитором шляхом продажу прав вимоги, визначений у даному договорі, новому кредитору. Укладенням цього договору первісний кредитор гарантує, що йому належить право вимоги до боржників, зазначений у реєстрі боржників (а.с.97-101). На підтвердження укладеного договору надано акти приймання передачі реєстру боржників в електронному вигляді та для друку за договором факторингу №08-09/25 від 08.09.2025 року, платіжні інструкції щодо перерахування грошових коштів (а.с.123-124). Згідно реєстру боржників до договору факторингу право грошової вимоги у позивача виникло і до [PERSON] (порядковий номер 721) за договором по надання споживчого кредиту №37745343 від 11.04.2024 року (а.с.126-128). Однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення наданих йому кредитних коштів в строки, передбачені договором позики № 37745343 від 11.04.2024 року, що підтверджується розрахунками заборгованості. Як вбачається із уточнених позовних вимог, щодо правильності вказаної суми боргу, вбачається, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання кредитних коштів у позику в тому числі на умовах фінансового кредиту станом на 17.09.2025 року, вбачається що загальний розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем становить 15959,50 гривень,яка складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 2950,00 гривень, заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам на день відступлення права вимоги в розмірі 12773,50 гривень та відсотків за період з 08.09.2025 року по 16.09.2025 року, після відступлення права вимоги в розмірі 236,00 гривень, яку просять стягнути на свою користь. Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ним умов договору. Розрахунок заборгованості та виписки по рахунку підтверджують існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані жодними доказами. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (кредит). Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договорами). Умови договорів не оспорюються, умови договорів сторонами виконувалися, що свідчить про дійсність договорів. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконував належним чином умови кредитних договорів, тому права позивача підлягають захисту. Кредитний договір №37745343 від 11.04.2024 року підписаний відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронного підпису сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), згідно зі статтею 1077 ЦК України, одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Положеннями Цивільного кодексу України не містять жодних обмежень щодо предмету договору факторингу (право грошової вимоги), за критерієм віднесення носія вказаної заборгованості до кола суб`єктів господарювання. Відповідно до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною першою статті 1082 ЦК України передбачено зобов`язання боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що підписуючи кредитний договір, у якому зазначені сума кредиту, строки його повернення а також вказані відсотки за користування кредитом, відповідач погодився із вказаними умовами договору та розміром відсоткової ставки, тому зобов`язаний їх виконувати в повному обсязі. Жодних порушень нарахувань чи неправильності вказаного розміру заборгованості щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, судом не встановлено. Доказів того, що [PERSON] сплатив заборгованість за кредитним договором, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом чи нарахування заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку. Разом з тим, суд бере до уваги, що в обґрунтування заборгованості позивач зазначає, те, що загальна сума заборгованості [PERSON] становить 15959,50 гривень, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2950,00 та заборгованості по несплаченим відсоткам за період з 11.04.2024 по 08.09.2025 року на суму 12773,50 гривень за період з 09.09.2025 рок по 16.09.2025 року включно в розмірі 236,00 грн. 08.09.2025 року між ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №08-08/25, та згідно розрахунку заборгованості вбачається, що після переходу права вимоги ТОВ «Факторинг Парнерс» в період з 09.09.2025 по 16.09.2025 було здійснено нарахування відсотків на суму 236,00 гривень. Відповідно до положень ст.ст.1077,1078 ЦК України укладення договору факторингу не тягне за собою заміну сторони кредитодавця у договорі кредиту. Метою укладення договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення на користь фактора права грошової вимоги до боржника/боржників, такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги. Умовами укладеного між ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс» договору факторингу №08-09/25 від 08.09.2025 року не передбачено права фактора нараховувати боржникам проценти за користування кредитом на підставі кредитного договору. Суд звертає увагу на ту обставину, що ТОВ «Факторинг Партнерс» після набуття ним у ТОВ «Еко Фін» права вимоги за договором №37745343 від 11.04.2024 до [PERSON] не мало права нараховувати відсотки за кредитом, оскільки не є стороною договору, а первісний кредитор як сторона договору, відчужуючи 08.09.2025 таке право в користь позивача вважало, що строк платежу за договором №37745343 від 11.04.2024 настав 08.09.2025 року. З огляду на вказане, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» в частині стягнення заборгованості за нараховані відсотки після відступлення права вимоги за період з 09.09.2025 по 16.09.2025 року в сумі 236,00 гривень. При цьому суд зауважує, що нарахування і стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. Таким чином, дослідивши надані суду докази, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості з [PERSON] на користь позивача заборгованості за укладеним кредитним договором в сумі 15732,50 грн., з яких: 2950,00 грн. заборгованість по основному боргу, 12773,50 грн. заборгованість по відсоткам, яка існувала на час переходу прав вимоги від TOВ «Еко Фін» до ТОВ «Факторинг Партнерс». Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (98,5%). При розподілі судових витрат по оплаті судового збору, суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено всього на суму 15959,50 грн., а задоволено 15723,50 грн., тобто на 98,50 % (15723,50 грн х 100 % /15959,50= 98,5 %). А саме, позовні вимоги задоволені на 98,5%, - 2422,40 грн. х 98,5% = 2386,06 грн. судового збору за розгляд справи в суді, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 9000 гривень. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження\~понесених позивачем\~витрат на\~правову допомогу\~до матеріалів\~справи долучено\~договір №\~02-07/2024\~про надання\~правової допомоги\~від 02.07.2024\~року,\~копію заявки\~на надання\~юридичної допомоги\~№106\~від 09.09.2025\~року,\~витяг з\~акту №18\~про надання\~юридичної допомоги\~від 22.09.2025\~року,\~детальним описом\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних Адвокатським\~бюро «Лігал\~Ассістанс»,\~необхідних для\~надання правничої\~(правової)\~допомоги за\~позовом ТОВ\~«Факторинг Партнерс»\~щодо стягнення\~кредитної заборгованості\~з [PERSON] \~на суму\~9000\~гривень (а.с.134-140).\~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, представником позивача підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Клопотань від відповідача щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу з підстав не співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, до суду не надходило. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді позивачем, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, підлягають до задоволення. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 8865,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial