Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У вересні 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтований наступним. 1. 11 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 76848965, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 500,00 грн. на 30 днів строком до 09.11.2023 року зі стандартною процентною ставкою 2,7 % в день. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/2021. 27 лютого 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 20 від до договору факторингу № 14/06/2021, внаслідок чого згідно з реєстром боржників № 18 від 27.02.2024 року набуло право вимоги до [PERSON] . За цим договором заборгованість становить 36 093,75 грн., з яких 10 500,00 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 25 593,75 грн.\~сума заборгованості за процентами. 2. 23 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 31601-10/2023, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1\~500,00 грн. за стандартною процентною ставкою 2,50 % в день, строк кредиту 360 днів до 08.10.2024 року. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168-74хх-хххх-0068. 29 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29042024, внаслідок чого згідно з витягу з реєстру боржників від 29.04.2024 року набуло право грошової вимоги до [PERSON] . За цим договором заборгованість становить 8 625,00 грн., з яких 1 500,00 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 7125,00 грн.\~сума заборгованості за процентами. 3. 15 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 06235-10/2023, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1\~500,00 грн. за стандартною процентною ставкою 2,50 % в день, строк кредиту 360 днів до 08.10.2024 року. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168-74хх-хххх-5499. 26 лютого 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26022024, внаслідок чого згідно з витягу з реєстру боржників від 26.02.2024 року набуло право грошової вимоги до [PERSON] . За цим договором заборгованість становить 6 562,50 грн., з яких 1 500,00 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 5062,50 грн.\~сума заборгованості за процентами. 4. 23 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1074003, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 грн. за стандартною процентною ставкою 2,2 % в день, строк кредиту 360 днів. 30 травня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30052024, внаслідок чого згідно з витягу з реєстру боржників від 30.05.2024 року набуло право грошової вимоги до [PERSON] . За цим договором заборгованість становить 5840,00 грн., з яких 1 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4840,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання всіх прав вимог до відповідача за відповідними договорами факторингу, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у розмірі 57 121,25 грн. та судові витрати. У відзиві на позов відповідач через представника відповідача адвоката Волошина О.В., заперечує проти задоволення позову та вважає, позивачем не надано належні докази про відступлення прав вимоги за договорами факторингу, кредитні договори не підписані [PERSON] , відсутні докази перерахування кредитних коштів відповідачу, відсутні розрахунки заборгованості та виписки по с особовому рахунку відповідача (а.с. 100-116). У відповіді на відзив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначило, що сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в які надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Нарахована заборгованість відповідає погодженим умовам за кредитом, тому первісний кредитор нараховував % відповідно до умов погодженого договорів з відповідачем. Через що, просить відзив на позов про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розгляд справи проводити за відсутності представника позивача (а.с. 117-126). Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом сторін (а.с. 83). В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви та у відповіді на відзив зазначив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та представник відповідача в судове засідання повторно не з`явилися, були повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи. 1. 11 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 76848965, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10 500,00 грн. на 30 днів строком до 09.11.2023 року зі стандартною процентною ставкою 2,7 % в день (а.с. 11-13). 14 червня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/2021 (а.с.15-16). 27 лютого 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено додаткову угоду № 20 від до договору факторингу № 14/06/2021, внаслідок чого згідно з реєстром боржників № 18 від 27.02.2024 року набуло право вимоги до [PERSON] (а.с.18) За цим договором заборгованість становить 36 093,75 грн., з яких 10 500,00 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 25 593,75 грн.\~сума заборгованості за процентами. Позивачем наданий розрахунок заборгованості за вказаним договором на аналогічні суми (а.с. 21). До договору надано таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки, яка також підписані відповідачем електронним підписом (а.с. зворот 13-14). \~ \~ \~ \~В подальшому позивачем долучено розрахунок заборгованості з аналогічною сумою (а.с. 182-184). 2. 23 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 31601-10/2023, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1\~500,00 грн. за стандартною процентною ставкою 2,50 % в день, строк кредиту 360 днів до 08.10.2024 року. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] хх-хххх-0068 (а.с. 27-30). 29 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29042024, внаслідок чого згідно з витягу з реєстру боржників від 29.04.2024 року набуло право грошової вимоги до [PERSON] (а.с.33-37). За цим договором заборгованість становить 8 625,00 грн., з яких 1 500,00 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 7125,00 грн.\~сума заборгованості за процентами. Позивачем надані розрахунки заборгованості за вказаним договором на аналогічні суми (а.с. 38). В подальшому позивачем долучено розрахунок заборгованості з аналогічною сумою (а.с. 187). До договору надано таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки та паспорт споживчого кредиту, які також підписані відповідачем електронним підписом (а.с. зворот 30,31-32). Також позивачем долучено інформацію з сервісу онлайн платежів iPay.ua від 23.01.2025р. про те, що 23.10.2023 р. 17:05:08 сума 1500 грн. зараховано на картку [NUMBER] (а.с.173). 3. 15 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 06235-10/2023, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1\~500,00 грн. за стандартною процентною ставкою 2,50 % в день, строк кредиту 360 днів до 08.10.2024 року (а.с.41-44). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168-74хх-хххх-5499. 26 лютого 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 26022024, внаслідок чого згідно з витягу з реєстру боржників від 26.02.2024 року набуло право грошової вимоги до [PERSON] (а.с.46-50). За цим договором заборгованість становить 6 562,50 грн., з яких 1 500,00 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 5062,50 грн.\~сума заборгованості за процентами. Позивачем надані розрахунки заборгованості за вказаними договорами на аналогічні суми (а.с. 51, 185). До договору надана таблиця обчислення загальної вартості кредитів для клієнта та реальної річної процентної ставки та паспорт споживчого кредиту, які також підписані відповідачем електронним підписом (а.с. зворот 44-45). Також позивачем долучено інформацію з сервісу онлайн платежів iPay.ua від 22.01.2025р. про те, що 15.10.2023 р. 15:15:05 сума 1500 грн. зараховано на картку [NUMBER] (а.с.171-172). 4. 23 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1074003, у відповідності до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 грн. за стандартною процентною ставкою 2,2 % в день, строк кредиту 360 днів (а.с 55-58). 30 травня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 30052024, внаслідок чого згідно з витягу з реєстру боржників від 30.05.2024 року набуло право грошової вимоги до [PERSON] (а.с.61-65). За цим договором заборгованість становить 5840,00 грн., з яких 1 000,00 грн.\~сума заборгованості за основною сумою боргу, 4840,00 грн.\~сума заборгованості за відсотками. Позивачем наданий розрахунок заборгованості за вказаним договором на аналогічні суми (а.с. 66, а.с. 190). До договору надано таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки та паспорт споживчого кредиту, які також підписані відповідачем електронним підписом (а.с. зворот 58,59-60). Суд звертає увагу на те, що у наявних в матеріалах справи Договорах факторингів відсутні декілька сторінок, що унеможливлює в повному обсязі дослідити обставини, які мають значення для вирішення справи. До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосовувати наступні норми права. Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з частинами 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За правилами ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048\~ЦК України). Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги, правонаступництва). Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.\~79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи подані позивачем довідки сервісу онлайн платежів iPay.ua, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до\~п.10\~Постанови Правління\~НБУ «Про\~затвердження Положення\~про додаткові\~вимоги до\~договорів небанківських\~фінансових установ\~про надання\~коштів у\~позику (споживчий,\~фінансовий кредит)»\~від 03\~листопада 2021\~року №113,\~передбачено,\~що договори,\~умови яких\~передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі номер 4 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Суд звертає увагу на те, що ні договорі позики № 76848965 від 11.10.2023 року, ні в самому договорі про споживчий кредит № 1074003 від 23.10.2023 року не зазначено номер банківської картки [PERSON] для перерахунку коштів. Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджені Постановою правління Національного банку України від 21 січня 2004 року №22 (далі Інструкція). Відповідно до пункту 1.4 Інструкції платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. Згідно додатку 3 до Інструкції, платіжне доручення містить обов`язкові реквізити про дату одержання платіжного доручення банком та дату проведення, з підписом банку. З Додатку 9 до Інструкції слідує, що датою одержання є відмітка, де зазначаються число, місяці, рік отримання банком платника розрахункового документа, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. Датою виконання є відмітка, де зазначаються число, місяці, рік списання коштів з рахунку платника, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку. З зазначеного слідує, що довідки сервісу онлайн платежів iPay.ua, без відміток банку про дату отримання та виконання не є документом, що підтверджує здійснення платіжної операції саме на рахунок відповідача ні за жодним із кредитних договорів. Таким чином, довідки сервісу онлайн платежів iPay.ua, не можна вважати належним доказом надання грошових коштів [PERSON] . Розрахунки заборгованості за всіма кредитними договорами, на які посилався позивач у позові, не є первинним документом, який би підтверджував отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Розрахунки заборгованості є документом, що складений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких розрахунок був складений, не може бути доказом наявності заборгованості за договором, на якій наполягає позивач. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України). Між тим, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором і ці докази мають знаходитися у кредитора, в тому числі нового, до якого перейшли права та обов`язки попередника. В той же час, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 № 6-16цс15. Через що суд не може покласти в основу рішення у справі зазначені вище розрахунки заборгованості, оскільки з них не можливо встановити формування заборгованості та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Тобто, надані позивачем розрахунки не є належним доказом суми заборгованості, в розумінні положень ч.1 ст. 77 ЦПК України. Верховний Суд відзначає, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Отже, виписки з особових рахунків є документом, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору, позики або надання фінансової допомоги тощо. Разом з тим, позивачем не було долучено до матеріалів справи банківських виписок з особового рахунку [PERSON] за період, який включає період кредитування. Таким чином, розрахунки заборгованості є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти відповідачу. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19. Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження дійсного зарахування кредитних коштів первинними позикодавцями на банківські рахунки відповідача (реквізити банківської платіжної картки), позивачем не доведено фактичного користування відповідачкою кредитними коштами, тому відсутні підстави задоволення позовних вимог позивача ТОВ\~«ФК «Європейська агенція з повернення боргів». У відповідності до вимог ст.\~141\~ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed