Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

Позивач ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №8457879 від 06.11.2024 в розмірі 83 520 грн. 00 коп., з яких: 38 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 45520 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. ТОВ «Авентус Україна» має статус небанківської фінансової установи, внесене до Державного реєстру фінансових установ, як фінансова компанія Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №426 від 28.02.2017 року. ТОВ «Авентус Україна» отримано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії ФК №870 від 28.02.2017 року та Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №756 від 28.03.2017 року ТОВ «Авентус Україна» видано ліцензію на здійснення діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Вся процедура укладення з ТОВ «Авентус Україна» договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, відбувається відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно до\~Законів України «Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», «Про електронні документи та електронний документообіг»\~та Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», які розміщені на сайті товариства: (https://creditplus.ua) та проходить в онлайн-режимі. Приймаючи умови договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Свої вимоги мотивував тим, що між 06 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями та акцепту умов, підписаних відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладено Договір №8457879 про надання споживчого кредиту. Згідно з п.1.21.4 Договору, загальна сума кредиту становила 30 000,00 грн., строк кредитування 360 днів, початок 06.11.2024 року. Повернення кредиту та процентів здійснюється відповідно до Графіка платежів, що є додатком №1 до Договору. Датою остаточного погашення основної суми кредиту, процентів та комісії визначено 06.12.2024 року. Відповідно до п.п.1.4.1 Договору, Кредитодавець має право, але не обов`язок, надавати Споживачу пропозицію щодо продовження строку кредиту або збільшення суми кредиту через Особистий кабінет/мобільний застосунок CreditPlus. 07 листопада 2024 року між сторонами укладено додаткову угоду в електронній формі, відповідно до якої сума кредиту збільшена на 8 000,00 грн., а п.1.3 Договору викладено в новій редакції: загальна сума кредиту становить 38 000,00 грн. Також змінено строк повернення кредиту, що відображено у таблиці, доданій до додаткової угоди. Кредитодавець на виконання умов Договору перерахував позичальнику кредитні кошти у сумі 38 000,00 грн. на банківську картку з номером [NUMBER] , що підтверджується довідкою фінансової компанії. Позичальник свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, допустивши прострочення грошових зобов`язань. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором №8457879 станом на дату здійснення розрахунку у Позичальника утворилась заборгованість у сумі 83 520,00 грн., яка складається з: 38 000,00 грн заборгованість за кредитом; 45 520,00 грн заборгованість за процентами. У зв`язку із вищевикладеним позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Представник позивача просив розглядати справи у його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає частково в частині заборгованості по тілу кредиту в сумі 38\~000 грн., в іншій частині просить суд відмовити, оскільки відсотки в сумі 45\~520 грн невірно нараховані. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 610, 611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» від 23\~лютого 2006\~року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до\~ст.6цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію»\~визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідно до\~Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до\~ст. 1054-1055 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог\~ЦК України. Судом встановлено, що 06 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями та акцепту умов, підписаних відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладено Договір №8457879 про надання споживчого кредиту. Згідно з п.1.21.4 Договору, загальна сума кредиту становила 30 000,00 грн., строк кредитування 360 днів, початок 06.11.2024 року. Повернення кредиту та процентів здійснюється відповідно до Графіка платежів, що є додатком №1 до Договору. Датою остаточного погашення основної суми кредиту, процентів та комісії визначено 06.12.2024 року. Відповідно до п.п.1.4.1 Договору, Кредитодавець має право, але не обов`язок, надавати Споживачу пропозицію щодо продовження строку кредиту або збільшення суми кредиту через Особистий кабінет/мобільний застосунок CreditPlus. 07 листопада 2024 року між сторонами укладено додаткову угоду в електронній формі, відповідно до якої сума кредиту збільшена на 8 000,00 грн., а п.1.3 Договору викладено в новій редакції: загальна сума кредиту становить 38 000,00 грн. Також змінено строк повернення кредиту, що відображено у таблиці, доданій до додаткової угоди. Кредитодавець на виконання умов Договору перерахував позичальнику кредитні кошти у сумі 38 000,00 грн. на банківську картку з номером [NUMBER] , що підтверджується довідкою фінансової компанії. Підписавши цей договір, відповідач підтвердила, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил текст яких розміщений на сайті товариства. Як вбачається з матеріалів справи спірний договір та додаткова угода підписані відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вказаного договору. Відповідно до п. 1.5.1. Кредитного договору Знижена процентна ставка 0,90 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживачу межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Стандартна процента ставка становить 1,00 % в день від суми кредиту, застосовується: - у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в п.1.5.1. договору для застосування зниженої процентної ставки; - у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1 - 4.6 цього договору; - у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1\~ст.1048 ЦК України\~( п.1.5.2.). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Всупереч умовам Кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється. Права та інтереси кредитора в охоронних правовідносинах забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. З огляду на викладене, нарахування позивачем за кредитним договором кредитним договором №8457879 від 06.11.2024 року, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч 1. ст. 625 Цивільного кодексу України, суд вважає обґрунтованими та законними. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконала обов`язку за договорами, що підтверджується розрахунками заборгованості, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволенню, а саме у зв`язку із неналежним виконанням кредитного договору №8457879 від 06.11.2024 року, на суму 83 520 грн. 00 коп., з яких: 38 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 45520 грн. 00 коп. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. та 105 грн. понесенні витрати позивача за надсилання досудової вимоги. Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11. На підставі викладеного та

Outcome: approved