Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Жорняк М.О., звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначили, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , оскільки чоловік позивачки- [PERSON] працював у Колективному сільськогосподарському підприємстві ім. А.С. Макаренка та у 1989 році отримав службове житло, а саме квартиру посімейного заселення, яка розташована за вищевказаною адресою. У 2009 році [PERSON] помер. Згідно Рішення\~Виконавчого комітету\~Ковалівської сільської\~ради Полтавського\~району №\~17\~від 04\~травня 2015\~року Про\~приймання-передачу\~нерухомого майна\~у комунальну\~власність,\~вирішено прийняти\~державне нерухоме\~майно до\~комунальної власності\~Ковалівської сільської\~ради,\~в тому\~числі і\~6-ти\~квартирний житловий\~будинок,\~що розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Рішенням Полтавської\~міської ради\~(сімдесята\~сесія восьмого\~скликання)\~від 08\~серпня 2025\~року внесено\~зміни до\~рішення третьої\~сесії Полтавської\~міської ради\~восьмого скликання\~від 19\~березня 2021\~року «Про\~заходи щодо\~реорганізації Ковалівської\~сільської ради»,\~доповнивши Додаток\~9\~«Перелік об`єктів\~нерухомого майна\~(будівель,\~споруд),\~які передаються\~у комунальну\~власність Полтавської\~територіальної громади\~в особі\~Полтавської міської\~ради від\~Ковалівської сільської\~ради» до\~Передавального акту\~Ковалівської сільської\~ради до\~Полтавської міської\~територіальної громади\~в особі\~Полтавської міської\~ради пунктом\~11\~наступного змісту:\~«11.Квартира [ADDRESS] ». Після смерті чоловіка, позивач, [PERSON] , звернулась до Полтавського районного суду Полтавської області із заявою про встановлення факту постійного проживання за адресою : [ADDRESS] , оскільки документи, які стали підставою для вселення у квартиру, у позивача були відсутні. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 серпня 2019 тюку встановлено факт постійного проживання [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 1989 року і по теперішній час. Крім цього, згідно відповіді Ковалівського старостинського округу Полтавської міської територіальної громади Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 19 червня 2025 року вих. №01-16-03.4-07/76 вбачається, що відповідно до даних погосподарської книги № 61 на 2011-2015 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 3137-1, за адресою: [ADDRESS] головою домогосподарства числиться [PERSON] , [INFO] . Разом з нею зареєстровані сини: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно погосподарської книги № 64 на 2016-2023 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 09-3732-1, за адресою: [ADDRESS] головою домогосподарства числиться [PERSON] , [INFO] . Разом з нею зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ,- син, та [PERSON] , [INFO] ,- син, який помер [INFO] . Згідно погосподарської книги №01-16-03.4-08/14 на 2024-2031 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 15-0004-1 за адресою: [ADDRESS] головою домогосподарства числиться [PERSON] , [INFO] . Разом з нею зареєстрований син- [PERSON] , [INFO] . Останній також користується квартирою, оскільки у ній проживає. Пізніше [PERSON] звернулась із заявою про реєстрацію місця проживання (перебування) до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб за адресою: [ADDRESS] з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Грабинівка. Проте, за результатами розгляду заяви Департаментом з питань реєстрації Полтавської міської ради 26 травня 2025 року прийнято рішення про відмову у реєстрації місця проживання відповідно до Постанови КМУ від 07.02.2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» на підставі п.п. 3 п. 87- особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості. На даний час квартира не приватизована, право власності на неї у реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано, а тому [PERSON] та [PERSON] не мають можливості повноцінно реалізувати своє право на зазначену квартиру у встановленому законом порядку з метою належного володіння користування та розпорядженням вказаним нерухомим майном. Зазначають також, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16.05.2014 року у справі № 545/860/14-ц встановлено, що 05.01.2011 року колективне сільськогосподарське підприємство ім. А.С. Макаренка, ідентифікаційний код 00728612, припинило свою діяльність номер запису: 15771170003003800. Відповіддю Ковалівської сільської ради від 07.05.2014 року № 542 повідомлено, що КСП ім. Макаренка не передавало на зберігання до Ковалівської сільської ради будь-яких документів, що стосується протоколів загальних зборів членів КСП ім. Макаренка та протоколу розпаювання майна КМП ім. Макаренка. Квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] не відноситься ні до службового житла, ні до маневреного. Враховуючи вищенаведене, просять визнати за [PERSON] , [INFO] , за [PERSON] , [INFO] , право користування та реєстрації місця проживання на законних підставах за адресою: [ADDRESS] , (загальна площа квартири - 46,7 кв.м., жилова площа - 27,5 кв.м.) з 28 липня 1993 року і по теперішній час. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 16.09.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07.10.2025 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивачів- адвокат Жорняк М.О. надала заяву, у якій просила розглядати справу у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача- Управління комунальної власності міста Полтавської міської ради, 06.10.2025 року надіслав відзив на позов, у якому зазначив, що Рішенням сімдесятої\~сесії Полтавської\~міської ради\~восьмого скликання\~від 08.08.2025\~року внесено\~зміни до\~рішення третьої\~сесії Полтавської\~міської ради\~восьмого скликання\~від 19.03.2021\~«Про заходи\~щодо реорганізації\~Ковалівської сільської\~ради»,\~шляхом доповнення\~Додатку 9\~«Перелік об`єктів\~нерухомого майна\~(будівель,\~споруд),\~які передаються\~у комунальну\~власність Полтавської\~територіальної громади\~в особі\~Полтавської міської\~ради від\~Ковалівської сільської\~ради» до\~Передавального акту\~Ковалівської сільської\~ради до\~Полтавської міської\~територіальної громади\~в особі\~Полтавської міської\~ради пунктом\~11\~наступного змісту:\~«11.\~Квартира [ADDRESS] ».\~Наразі вказана\~квартира перебуває\~у комунальній\~власності Полтавської\~міської територіальної\~громади, не є\~службовою та\~не належить\~до маневреного\~житлового фонду. Представник відповідача- Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суду приходить до висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтями 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 серпня 2019 тюку встановлено факт постійного проживання [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 1989 року і по теперішній час (а.с. 12-13). Згідно листа Ковалівського старостинського округу Полтавської міської територіальної громади Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 19 червня 2025 року вих. №01-16-03.4-07/76 вбачається, що відповідно до даних погосподарської книги № 61 на 2011-2015 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 3137-1, за адресою: [ADDRESS] головою домогосподарства числиться [PERSON] , [INFO] . Разом з нею зареєстровані сини: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно погосподарської книги № 64 на 2016-2023 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 09-3732-1, за адресою: [ADDRESS] головою домогосподарства числиться [PERSON] , [INFO] . Разом з нею зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ,- син, та [PERSON] , [INFO] ,- син, який помер [INFO] . Згідно погосподарської книги №01-16-03.4-08/14 на 2024-2031 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 15-0004-1 за адресою: [ADDRESS] головою домогосподарства числиться [PERSON] , [INFO] . Разом з нею зареєстрований син- [PERSON] , [INFO] . Останній також користується квартирою, оскільки у ній проживає (а.с. 15, 16-21). Згідно Рішення Виконавчого комітету Ковалівської сільської ради Полтавського району № 17 від 04 травня 2015 року Про приймання-передачу нерухомого майна у комунальну власність, вирішено прийняти державне нерухоме майно до комунальної власності Ковалівської сільської ради, в тому числі і 6-ти квартирний житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 25 звор. бік). Рішенням Полтавської\~міської ради\~(сімдесята\~сесія восьмого\~скликання)\~від 08\~серпня 2025\~року внесено\~зміни до\~рішення третьої\~сесії Полтавської\~міської ради\~восьмого скликання\~від 19\~березня 2021\~року «Про\~заходи щодо\~реорганізації Ковалівської\~сільської ради»,\~доповнивши Додаток\~9\~«Перелік об`єктів\~нерухомого майна\~(будівель,\~споруд),\~які передаються\~у комунальну\~власність Полтавської\~територіальної громади\~в особі\~Полтавської міської\~ради від\~Ковалівської сільської\~ради» до\~Передавального акту\~Ковалівської сільської\~ради до\~Полтавської міської\~територіальної громади\~в особі\~Полтавської міської\~ради пунктом\~11\~наступного змісту:\~«11.Квартира [ADDRESS] » (а.с. 22). [PERSON] звернулась із заявою про реєстрацію місця проживання (перебування) до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб за адресою: [ADDRESS] з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання за адресою: Полтавська область, Полтавський район, с. Грабинівка. Проте, за результатами розгляду заяви Департаментом з питань реєстрації Полтавської міської ради 26 травня 2025 року прийнято рішення про відмову у реєстрації місця проживання відповідно до Постанови КМУ від 07.02.2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» на підставі п.п. 3 п. 87- особа не подала або подала не в повному обсязі необхідні документи або відомості (а.с. 14). На даний час квартира не приватизована, право власності на неї у реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано, а тому [PERSON] та [PERSON] не мають можливості повноцінно реалізувати своє право на зазначену квартиру у встановленому законом порядку з метою належного володіння користування та розпорядженням вказаним нерухомим майном. Відповідно до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Статтею 310\~ЦК України встановлено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну. Частиною 1 ст.\~29\~ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з ч. 1. ст.\~61\~ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення . Згідно зі ст.\~345\~ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Статтею 3\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» передбачено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Частиною четвертою ст.\~5\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» передбачено, що право на приватизацію квартири державного житлового фонду одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. В силу статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст. 8 вищевказаного закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п. 1ст.\~2\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Пункт 18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 року № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за №109/17404 зі змінами внесеними згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 114 від 10.05.2018 року передбачено подання до органу приватизації цілий ряд документів. Відповідно до частини четвертої ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно пункту 1 ст.\~17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Відповідно до пункту 4ст. 31 ЦК України, фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. У свою чергу відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі- Конвенції) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. У п. 36 рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Прокопович проти Росії» (Prokopovich v. Russia) Європейський суд з прав людини визначив, що концепція «житла» за змістом ст. 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. То чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 ст. 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (див. також рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, п. 63). У справі «Прокопович проти Росії» № 58255/00 встановлено, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції, а тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла. Прийнявши до уваги дані обставини, суд констатує, що наявність прописки (реєстрації) позивачів у квартирі підтверджує факт їх правомірного вселення, в іншому випадку така б реєстрація була б неможлива та слугувала підставою для її оспорювання у передбаченому законом порядку. Відсутність ордеру, який слугував єдиною підставою для вселення позивачів, не може розцінюватись як обставина, яка виключає правомірність вселення останніх в квартиру. Будь-яких доказів того, що позивачі неправомірно вселились до квартири відповідач по справі не надав. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимогу повному обсязі, оскільки позивачі, понад 30 років зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , добросовісно, відкрито безперервно володіють та користуються вказаним житловим приміщенням, несуть витрати з його утримання, тобто мають достатні та триваючі зв`язки з вказаним місцем проживання, а спірне житлове приміщення є в цілому їх «житлом» у розумінні ст. 8 Конвенції, але у зв`язку з відсутністю ордера позбавлені можливості використати право на приватизацію житла. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»). На підставі викладеного,

Outcome: approved