Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ До суду звернувся представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» адвокат Титаренко В.В. з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінанс «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором №010/80446/82/784240 від 13.01.2020 року в сумі 32902,01 грн., сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1400,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.01.2020 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] була укладена заява про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/80446/82/784240, відповідно до якого кредитодавець відкрив картковий рахунок клієнту та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 10000 (десять тисяч) гривень, з максимальним лімітом в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500000 (п`ятсот тисяч) гривень. Відповідно до умов кредитного договору з дати встановлення (зміни) поточного ліміту клієнт має право отримати, а банк зобов`язати на умови відсутності (недостатності) коштів на картковий рахунку надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за картковим рахунком, із здійсненням банком договірного списання коштів кредиту з карткового рахунку у визначених договором випадках, виконанні банком інших операцій за картковим рахунком відповідно до умов договору. Метою кредиту є придбання клієнтом товарів (робіт послуг) для задоволення власних потреб не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Строк кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення поточного ліміту. Відповідно датою початку кредитування є 13 січня 2020 року з кінцевим терміном повного погашення кредиту до 13 січня 2024 року. Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором надавши йому кредит в сумі та на умовах передбачених кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору, проценти (за користуванням кредитом) в тому числі за користування недозволеним овердрафтом - процентна ставка фіксована, становить 48,0% річних. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов`язався сплачувати банку обов`язково щомісячний платіж за користуванням кредитом в розмірі п`ять відсотків від власної заборгованості перед банком, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за кредитом в тому числі недозволенного овердрафту визначається пунктами 2.5.5. - 2.5.13 пункту 2.5 статті 2 розділу 6 Правил. Клієнт зобов`язаний здійснити остаточне погашення кредиту та процентів не пізніше дати закінчення строку кредитування його подовження - в останній робочий день строку користування кредитом. Проте, всупереч умовам кредитного договору, позичальник припинив виконувати взяті договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. 20 грудня 2022 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» уклали договір про відступлення вимог №114/2-57-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №114/2-57-F від 20 грудня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів у тому числі і за кредитним договором №010/80446/82/784240 від 13 січня 2020 року, укладеного позичальником та АТ «Райффайзен Банк», сума заборгованості за яким, становить 32902,01 гривень з яких: 29058,00 гривень сума заборгованості за дозволеним овердрафтом; 2715,82 гривень сума заборгованості за недозволеним овердрафтом; 1128,19 гривень сума заборгованості за відсотками. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснює жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором ні на рахунок первинного кредитора, ні на рахунок нового кредитора. Враховуючи все вищенаведене у відповідача виникло зобов`язання за кредитним договором та існує перед позивачем заборгованість, яка на дату відступлення 22.02.2023 становить в розмірі 32902,01 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 15 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Також вказаною ухвалою вирішено витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» письмові докази, які становлять банківську таємницю. Встановлено строк виконання ухвали в частині витребування доказів до 09.09.2025 (а.с. 60, 61). У зв`язку з ненадходженням витребуваних судом документів, на підставі ухвали суду від 11 вересня 2025 року продовжено строк судового провадження у справі до 15 жовтня 2025 року (а.с. 67). Станом на 15.10.2025, витребувані документи до суду не надійшли, тобто ухвала суду в частині витребування доказів - не виконана. Крім того, 23.09.2025 на адресу суду повернувся конверт із зворотнім повідомленням, який був адресований позивачу ТОВ «ФК» Сіті Фінанс» з ухвалою суду про витребування доказів, з довідкою працівника поштового зв`язку із зазначеною причиною повернення кореспонденції: «адресат відсутній за вказаною адресою». Тому ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року у справі здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначене на 10 год 15 хв 13 листопада 2025 року (а.с. 76). Сторони належним чином повідомлені про те, що справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року, судове засідання у цивільній справі відкладено на 13.00 год. 01 грудня 2025 року та через невиконання ухвали суду від 15 липня 2025 року в частині витребування доказів по справі, до позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС» застосовано захід процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 908,40 гривень. На виконання ухвали про витребування доказів від 15 липня 2025 року, на адресу суду 28 листопада 2025 року надійшли витребувані судом документи. Представник позивача від ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до суду не з`явився, в позовній заяві повідомив про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час, місце розгляду справи, однак повернувся поштовий пакет з довідкою у якій зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти нього. Суд прийшов до такого висновку відповідно до\~ п.п.3, 4 ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України слід, що днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З таких підстав суд вирішив розглядати справу заочно. Дослідивши матеріли справи у повному обсязі суд приходить до думки про можливе задоволення позовних вимог з таких підстав. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії паспорта вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] є громадянином України (а.с.11, 12). Як вбачається з копії заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/80446/82/274240 від 13 січня 2020 року, між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] , банк відкриває картковий рахунок в гривні, випускає та надає клієнту поточний рахунок проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням картки або її реквізитами відповідно до правил платіжних систем, правил та тарифів на ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб. Розмір кредитування становив 50000 гривень. Проценти (за користуванням кредитом) в тому числі за користування недозволеним овердрафтом - процентна ставка фіксована, становить 48% річних (а.с.5). З копії паспорту споживчого кредиту слід, що відповідачу [PERSON] відомо умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача поза межами пільгового періоду, відсотків річних, порядок повернення кредиту (а.с.7). З копії виписки розрахунку клієнта [PERSON] вбачається, що з 28 січня 2020 року по 14 лютого 2022 року він користувався кредитними коштами провів 315 транзакцій на суму -33632,17 гривень, які шли на придбання різного роду побутових товарів та переказів (а.с. 13-17). З розрахунку заборгованості по кредитному договору, [PERSON] має борг на суму 32902,01 грн., яка виникла станом на 22.02.2023 (а.с. 19). Як слід з договору про відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20 грудня 2022 року АТ «Райффайзен Банк» у відповідності до умов якого, передає за плату належні йому права вимогу ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», а ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» приймає належні АТ «Райффайзен Банк» права вимоги до боржника. (а.с. 20-24). З листа директору ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» Яковцю Ю.М. від АТ «Райффайзен Банк» вбачається, що на виконання умов договору відступлення прав вимоги №114/2-57-F від 20 грудня 2022 були направлені відомості про сформований згідно критеріїв визначених договором, портфель заборгованості, що складає 1799 кредитів, за якими загальний розмір заборгованості станом на 31 січня 2023 року складає 38904248,25 гривень. Загальна вартість портфеля заборгованості складає 4575 139,45 гривень. (а.с. 25). Відповідно до копії реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №114/2-57-F від 20 грудня 2022 року відповідач [PERSON] внесений як боржник до реєстру боржників. (а.с. 27-29). Як слід з копії платіжної інструкції №231 від 21.02.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» перерахувала 4575139,45 гривень оплату загальної вартості портфеля заборгованості згідно п.3.4 Договору відступлення права вимоги № 114/2-57-F від 20 грудня 2022 року (а.с. 26). З копії досудової вимоги вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія« Сіті Фінанс» відправила відповідачу повідомлення про зміну кредитора та маючу заборгованість, яку просили повернути (а.с. 31-33). За копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» має державну реєстрацію як юридична особа (а.с.35). Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] уклав договір про отримання споживчого кредиту з АТ «Райффайзен Банк» з поверненням через 48 місяців з відсотками. У свою чергу АТ «Райффайзен Банк» уклала договір факторингу з ТОВ « Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до якої перешли право грошової вимоги до відповідача за цим кредитним договором. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Сторона позивача уклала договори факторингу з кредитором [PERSON] на підставі яких фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт (кредитори) відступлять факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом проценти. У відповідності до ст. 1077 ЦПК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За ст.1078 ЦК України слід, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.512 ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Зі ст.514 ЦК України вбачається, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.1082 ЦК України слід, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «….боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…..неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Отже сторона позивача яка має право на господарську діяльність з надання фінансових послуг, отримала право на витребування кредитних коштів з відповідача [PERSON] . Сторона позивача скористалась своїм правом на отримання також і процентів за використання цими коштами. Стосовно пені стороною позивача питання не ставилось та не вимагалось стягнення її з відповідача. Відповідач не отримавши повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості. У суду не виникло сумніву у порушенні закону з боку сторони позивача оскільки відповідач не виконав укладені ним договори з кредиторами своєчасно не повернув кредитні кошти та проценти за користування кредитними коштами. З таких підстав позовні вимоги позивача законні та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже сплачений судовий збір у сумі 3028,00 гривень стороною позивача а також понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 1400,00 гривень повинен бути стягнутий зі сторони відповідача, оскільки позовні вимоги позивача були задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: approved