Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

23.09.2025 представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Соломко Анастасія Геннадіївна, яка діє на підставі довіреності від 05.09.2025 (а.с. 11), через систему «Електронний суд» подала до суду позов до відповідача про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1403-0548 продукту «НА ВСЕ» від 01.06.2024 в розмірі 41500,00 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом 8300,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 33200,00 грн, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків у повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 25.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу надіслано копію позовної заяви та запропоновано надіслати (надати) до суду протягом п`ятнадцяти календарних днів з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову (а.с. 57). Через систему «Електронний суд» 10.10.2025 представник відповідача адвокат Сідько Світлана Іванівна, яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВІ №1340765 від 10.10.2025 (а.с. 67), звернулася до суду з клопотанням про допуск її до участі у розгляді справи, доступ до матеріалів електронної справи представник отримала 13.10.2025 (а.с. 65). 15.10.2025 представник відповідача подала до суду відзив на позов, в якому просить причини пропуску поважними, поновити процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву й прийняття його до розгляду (а.с. 68-74). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 21.10.2025 поновлено відповідачу строк для подання відзиву та прийнято до розгляду (а.с. 83). Представник відповідача адвокат Сідько С.І. у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в повному обсязі, оскільки при укладанні кредитного договору з відповідачем відсутні підстави дотримання позивачем вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення про умови кредитування та узгодження за споживачем саме тих умов; матеріали справи не містять підтверджуючих доказів виконання позивачем умов кредитного договору щодо здійснення безготівкового переказу грошових коштів на банківський рахунок саме відповідачу; до вказаних правовідносин застосовуються вимоги Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до ст. 8 вказаного закону внесенні зміни, які набрали чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%, кредитний договір укладено після внесення змін, а тому відсотки нараховані у збільшеному розмірі (а.с. 68-74). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 97, 99). Директор ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Резуєв Є.В. подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 10). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відповідно до вимог п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130 ЦПК України (а.с. 96, 98). Представник відповідача адвокат Сідько С.І. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином (а.с. 96), 27.11.2025 подала до суду через систему «Електронний суд» заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, проти задоволення позову заперечує в повному обсязі (а.с. 100). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити частково, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 01.06.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі кредитодавець) та [PERSON] (далі позичальник) укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1403-0548 продукту «НА ВСЕ», як вбачається із його змісту разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким Позичальник був попередньо ознайомлений, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором A9112. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язуються повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому договором, на наступних умовах: загальний розмір кредиту 8300,00 грн, дата надання/видачі кредиту 01.06.2024; строк кредитування 300 днів, дата повернення (виплати) кредиту 27.03.2025; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка на дату укладання цього договору складає 27138,17 відсотків. Денна процентна ставка на дату укладання договору складає: 1,388 процентів, знижена процентна ставка становить 1,20% за кожен день користування кредитом. Сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо умови договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту) позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені Графіком платежів за договором за зниженою ставкою (який є Додатком 2 до договору) дати, які є останніми днями базових періодів. Отримані кредитодавцем від позичальника грошові кошти зараховуються в якості оплати процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту за загальним правилом в останній день кожного базового періоду, згідно графіку платежів (який є Додатком 2 до цього договору). У випадку сплати позичальником прострочених процентів за користування кредитом та простроченої комісії за видачу кредиту отримані кредитодавцем від позичальника грошові кошти зараховуються в рахунок оплати вказаної заборгованості в дату їх надходження на банківський рахунок Кредитодавця. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за зниженою ставкою). Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок Кредиту: Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього Договору, здійснюється Кредитодавцем безпосередньо після укладення Сторонами цього Договору та надіслання Позичальнику примірнику Договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений Позичальником при оформленні Кредиту. Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Ідентифікація й верифікації Позичальника здійснюється Кредитодавцем згідно Правил та в один із способів, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу (далі кредитний договір) (а.с. 13-33). Згідно довідки про перерахування суми кредиту №1403-0548 від 01.06.2024 [PERSON] встановлено: дата платежу 01.06.2024, тип операції: видача кредиту, платіжна система: LiqPay, платіж №2469814694, card_mask [NUMBER] , сума платежу 8300,00 грн (а.с. 37). Вказана обставина підтверджується і листом АТ КБ «Приватбанк» від 28.08.2025 (а.с. 34 - 36). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За правилом ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України). Аналізуючи викладене, можна прийти до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19; від 16.12.2020 року у справі №561/77/19 та від 22.11.2021 року у справі№ 234/7719/20. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. За змістом частин 3, 4, 6, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, відповідно до наданого представником позивача розрахунку, заборгованість відповідача перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» по укладеному договору №1403-0548 від 01.06.2024 станом на 26.08.2025 становить 46546,40 грн, яка складається з: основного боргу 8300,00 грн; залишок відсотків: 37001,40 грн, залишок комісій за видачу кредиту 1245,00 грн (а.с. 38-40). Пунктом 6.8 кредитного договору, передбачено право Кредитодавця у межах програми лояльності відповідно до Правил на власний розсуд анулювати (простити) Позичальнику його заборгованість у повному обсязі або у певній частині, розмір якої визначає самостійно Кредитодавець. Таким чином, списання певної частини заборгованості є проявом власної ініціативи Кредитодавця. У позовній заяві заявлено часткове списання позивачем-кредитодавцем заборгованості за нарахованими процентами та комісією на загальну суму 5046,40 грн, та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить стягнути з [PERSON] заборгованість, що становить 41500,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 8300,00 грн; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 33200,00 грн (а.с. 5 на звороті - 6). Суд вважає безпідставним заяву представника відповідача про відсутність доказів виконання позивачем умов кредитного договору щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок відповідачу, оскільки даний факт підтверджується пунктами 4.1., 4.2. кредитного договору та довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Вказаний договір підписаний відповідачем, та будь-яких застережень чи зауважень відносно нього не заявлялися. Відповідач має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і має можливість надати до суду виписку з нього в підтвердження того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, або що вказаний банківський рахунок йому не належить, чи кошти надійшли в іншому розміру, а також підтвердження виконання своїх зобов`язань за даним договором та внесення коштів на погашення заборгованості. Згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Щодо нарахування відсотків за кредитним договором. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% (Статтю 8 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023). Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Розділу IV Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Тобто встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. З урахуванням викладеного й відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вбачається, що за кредитним договором відсотки у розмірі 37001,40 грн були нараховані за період з 01 червня 2024 року по 27 березня 2025 року, тобто у межах строку кредитування передбаченого кредитним договором (а.с. 38-40); також вбачається, що відсотки у розмірі 9735,90 грн були нараховані з 01.06.2024 по 20.08.2024 з дотриманням вимог Закону України «Про споживче кредитування» та Прикінцевих та перехідних положень даного закону, однак нарахування відсотків з 21.08.2024 по 27.03.2025 здійснені з порушення вимог діючого законодавства. Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за кредитним договором, за період з 01.06.2024 по 20.08.2024 становить 9735,90 грн, за період з 21.08.2024 до 27.03.2025 - 18177,00 грн (8300,00 грн х 1,0 % х 219 днів), що в сукупності складає 27912,90 грн. Отже, загальна сума заборгованості по кредитному договору становить 36212,90 грн (основна сума боргу 8300,00 грн + заборгованість за відсотками 27912,90 грн). На час розгляду справи судом відповідачем та його представником не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості у повному обсязі та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання взятих на себе за договорами зобов`язань відповідач не надав. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, із врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд вважає, що позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» необхідно стягти судові витрати в розмірі 2113,79 грн.

Outcome: partial