Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі\~\~уповноваженого представника\~\~ [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до\~ ПАТ «Універсал Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним споживчого кредитного договору №041-2008-1712. Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що 30.05.2008 року між ним та відповідачем ВАТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір №041-2008-1712 за яким банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 18000 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 13,45% річних, строком на 20 років до 10.05.2028 року. Вказує, що відповідно до пункту 3.2 кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань Позичальника є іпотека нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає, що даний договір містить пункти 9.8, 1.1.1, 3.3, які є несправедливими. Вказує, що п. 9.8 кредитного договору передбачено, за ініціювання кредиту позичальник сплачує кредитору плату за ініціювання кредиту в розмірі 1794,50 грн. Відповідно до додатку №2 кредитного договору «Графік погашення» стовпчиком 6.3 передбачено, що позичальник відповідно до п.9.8 кредитного договору сплачує комісію у розмірі 370 доларів США. Позивач вважає, що дані положення договору є несправедливими і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Позивач зазначає, що оскільки відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин визначаються ЗУ "Про захист прав споживачів". Позивач вказує на те, що банк встановивши в кредитному договорі сплату комісії за управління кредитом, не зазначив про те, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому нарахування даної комісії проводиться відповідачем та сплачується позивачем за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним. Зазначає, що згідно ч.5 п.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови Договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п?ятдесят відсотків вартості продукції (послуг) у разі невиконання ним зобов?язань за договором. Відповідно до п.1.1.1 договору, за користування коштами в строк понад встановлений термін погашення нараховується процентна ставка в розмірі 40,35% річних - підвищена процентна ставка. Вирахувати неустойку можливо за формулою 40,35 (підвищена процентна ставка) - 13.45 (реальна процентна ставка) = 29.9% річних. Таким чином підвищена відсоткова ставка на 9% перевищує п?ятдесяти відсоткову вартість продукції за рік, так як 50% від 13.45=6.725 - це граничний можливий річний розмір подорожчання продукції 13.45+6.725=20.175, а у нашому випадку підвищені відсотки - компенсація дорівнює 29.9, що на 9.725% перевищує встановлені законом межі. Вказує, що спірний кредитний договір містить пункт 3.3 Даний пункт кредитного договору зобов?язують позичальника застрахувати заставне майно в рекомендованій банком страховій компанії. Таким чином, в договорі встановлене монопольне право визначеної Банком страхової компанії страхувати майно Позивача. Інші пункти договору, у разі порушення цього права, надають Банку можливість збільшити процентну ставку за кредитом або розірвати договір та вимагати дострокового повернення всього кредиту. Вважає, що зазначені положення кредитного договору обмежують конкуренцію страхових компаній та суперечать нормам законодавства. Вважає, що наведена банком у змісті кредитного договору інформація ввела в оману позичальника, шляхом надання недостовірної інформації щодо сукупної вартості кредиту. Тобто, банк при укладенні оспорюваного правочину ввів позичальника в оману, що є ознакою нечесної підприємницької практики. Позивач вказує на те, що банко не дотримано імперативних норм діючого законодавства України, а саме: Закону України «Про захист прав споживачів», постанови Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». В ході розгляду справи, 15.08.2023 року \~позивач,\~\~скориставшись наданими йому правами передбаченими\~ст.\~\~49\~\~ЦПК\~\~України, подав до суду заяву про зміну підстав позову, відповідно до якої просить: в подальшому розглядати позов на підставі обставин та аргументів, які викладені у даній заяві. З урахуванням поданих уточнених підстав позову Позивач зазначає що Відповідач на момент укладення оспорюваного кредитного договору ввів його в оману, що в силу п. 2 ч. 2. ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» (чинній в редакції, що діяла на момент укладання спірного договору) та статті 230 ЦК України є підставою для визнання кредитного договору недійсним у цілому. Як на обґрунтування своїх тверджень посилається на висновок судово-економічної експертизи №8801 від 30.01.2023 року. Позивач стверджує, що експертизою підтверджено той факт, що банком документально не підтверджено надання кредиту, а саме не надано в повному обсязі та неналежно оформлені документи по кредитному договору №041-2008-1712, які передбачені законодавством, а також те, що Банк не міг відповідно до умов договору та нормативних актів, які регулюють бухгалтерський облік в банках України видати позичальнику готівкові кошти в іноземній валюті через касу банку. Окрім того, Позивач зазначає, що Експертизою також доведено, що документально підтверджена сума наданих коштів, відповідно до бухгалтерського обліку, що ведеться у банку по даному кредитному договору становить 24270,00 (двадцять чотири тисячі двісті сімдесят) гривень. З урахуванням розрахунків які проведені експертом документально підтверджена сума заборгованості Банку перед Позичальником становить 114\~135,26 (сто чотирнадцять тисяч сто тридцять п`ять гривень 26 копійок). \~ \~ \~ \~Як підсумок позивачем зазначено, що в даному випадку, нечесна підприємницька практика відповідача зводиться до того, що Споживача було введено в оману шляхом надання двозначної інформації, щодо можливості Банку видати кредит у валюті, в той час як Банк, в силу діючих нормативно-правових актів у сукупності з умовами кредитного договору, не міг видати кредит у вигляді готівкових коштів в іноземній валюті через касу банку. Означені дії відповідача призвели до спотворення реальної операції по видачі кредиту у гривні, яка умисно була замаскована під видачу валютного кредиту готівкою через касу банку. 29 серпня 2023 року від представника позивача до суду подана заява про відмову від частини позовних вимог за якою просив суд не розглядати позовні вимоги про Застосування наслідків недійсності нікчемного правочину до кредитного договору №041-2008-1712 від 30.05.2008 року та зобов`язання відповідача відшкодувати [PERSON] понесені ним збитки у подвійному розмірі та компенсувати моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень, а розглядати позов з урахуванням заяви про зміну підстав позову тільки стосовно вимоги про визнати недійсним кредитного договору №041-2008-1712 від 30.05.2008 року з моменту його укладення. \~ \~ \~ \~З посиланням на викладене просив суд визнати недійсним кредитний договір №041-2008-1712 від 30.05.2008 року з моменту його укладення. \~ \~ \~ \~05.04.2018 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено, що відповідач вважає позовні вимоги незаконними, необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним подіям, нормам матеріального та процесуального права. \~ \~ \~ \~Зазначив, що згідно «Інформації клієнта» чітко зазначено, що «Необхідно пам`ятати, що дані витрати є приблизними і можуть змінитись в залежності від кінцевого рішення банку, валютного курсу в день видачі кредиту, а також від оціночної вартості нерухомості». \~ \~ \~ \~Відповідач вважає, що даний кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення, сторони діяли на власний розсуд вибираючи контрагента та визначаючи умови укладеного договору . [PERSON] самостійно, без будь-якого примусу, звернувся до банку з наміром отримати кредит й підписавши кредитний договір підтвердив, що з основними умовами надання кредиту ознайомлений. Окрім того вважає, що існують всі підстави для застосування строків позовної давності з огляду на їх пропуск позивачем. З посиланням на викладене просив суд у задоволенні вимог відмовити повністю. Виклад позицій сторін по справі: У судове засідання позивач та його представник не з`явились, поряд з цим подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності де зазначили що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що не погоджується з висновком експерта, оскільки експерт не звертався з клопотаннями про витребування додаткових матеріалів. Вказав, що позивачем проводилось погашення кредитних коштів по кредиту. Після оголошеної перерви в судовому засіданні, в наступне судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявні заяви від 03.09.2018 року, 12.10.2020 року, 10.09.2020 року про розгляд даної справи за відсутності представника ПАТ «Універсал Банк», у якій додатково відзначили що відзив підтримують в повному обсязі та просять суд відмовити у задоволенні позову. Заяви, клопотання. 19.04.2017 року представником позивача подано клопотання про забезпечення позову. 19.04.2017 року представником позивача подано клопотання про витребування доказів. 29.03.2018 року представником відповідача подано заяву про відкладення судового засідання. 05.04.2018 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву. 24.05.2018 року представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи. 24.05.2018 року представником відповідача подано заяву. 29.05.2018 року представником відповідача подано витребувані судом документи. 29.05.2018 року представником відповідача на виконання ухвали суду подано копії матеріалів кредитної справи. 07.06.2018 року представником позивача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 03.09.2018 року представником відповідача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності. 29.08.2018 року представником позивача подано клопотання про призначення судово-економічної експертизи. 18.03.2020 року надійшло клопотання експерта. 09.09.2020 року представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи. 06.10.2020 року представником позивача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 12.10.2020 року представником позивача подано клопотання про витребування доказів. 12.10.2020 року представником відповідача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності. 12.10.2020 року представником позивача подано клопотання про проведення судового засідання без участі сторони позивача. 10.09.2020 року представником відповідача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності. 17.11.2020 року надійшло повідомлення експерта. 03.12.2020 року представником відповідача на виконання ухвали суду подано витребувані документи. 22.02.2023 року надійшов до суду висновок експерта. 03.05.2023 року представником позивача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 08.05.2023 року представником позивача подано клопотання про відкладення засідання. 15.08.2023 року представником позивача подано заяву про зміну підстав позову. 15.08.2023 року представником позивача подано докази надсилання заяви. 29.08.2023 року представником позивача подано заяву про відмову від частини позовних вимог. 30.08.2023 року представником позивача подано клопотання про проведення судового засідання без участі сторони позивача. 20.09.2024 року представником відповідача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 05.11.2024 року представником відповідача подано заяву про відкладення судового засідання. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 10.04.2017 року ухвалою\~\~судді Ужгородського міськрайонного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. 24.04.2017 року ухвалою\~\~судді Ужгородського міськрайонного суду у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено. 26.10.2017 року ухвалою\~\~судді Ужгородського міськрайонного суду клопотання про витребування доказів було задоволено частково. 16.11.2018 року ухвалою\~\~судді Ужгородського міськрайонного суду клопотання про призначення експертизи було задоволено. 12.10.2020 року ухвалою\~\~судді Ужгородського міськрайонного суду поновлено провадження по справі. 12.10.2020 року ухвалою\~\~судді Ужгородського міськрайонного суду задоволено клопотання експерта. 03.03.2023 року ухвалою\~\~судді Ужгородського міськрайонного суду поновлено провадження у справі. 20.09.2024 року ухвалою\~\~судді Ужгородського міськрайонного суду закрито провадження по справі в частині позовних вимог. Заслухавши вступне слово представника відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і\~\~вирішення спору\~\~по суті суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно\~до\~ч.1\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна\~сторона\~повинна\~довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~вона\~посилається\~як\~на\~підставу\~своїх\~вимог\~або\~заперечень,\~крім\~ випадків,\~встановлених\~ цим\~ Кодексом.\~ Частиною 5 даної статті\~передбачено,\~що\~ докази\~подаються\~ сторонами\~ та\~ іншими\~ учасниками\~ справи,\~а\~ч.6\~ що\~ доказування\~не\~може\~ ґрунтуватися\~на\~ припущеннях.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно\~з\~ч.7\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~суд\~не\~може\~збирати\~докази,\~що\~стосуються\~предмета\~спору,\~з\~влас-ної ініціативи,\~крім\~витребування\~ доказів\~судом\~у\~випадку,\~коли\~він\~ має\~ сумніви\~ у\~ добросовісному\~ здійсненні\~ учасниками\~справи\~їхніх\~ процесуальних\~прав або\~ виконанні\~ обов`язків\~ щодо\~доказів,\~ а\~також\~ інших\~випадків,\~ передбачених\~ цим\~ Кодексом. Доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~суд\~встановлює\~наявність\~або\~відсутність\~ обставин\~ (фактів), що\~обґрунтовують\~вимоги\~і\~заперечення \~учасників\~справи,\~та\~інших обставин, які\~ мають \~значення\~ для\~вирішення\~справи\~(ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК\~України). Фактичні обставини справи встановлені судом: Враховуючи відмову позивача від частини позовних вимог та уточнення підстав позову суд вважає за доцільним досліджувати і надавати правову оцінку лише обставинам спору які стосуються порядку укладення та видачі кредитних коштів. Судом встановлено, що 30.05.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір №041-2008-1712 за яким банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 18000 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі 13,45% річних, строком на 20 років по 10.05.2028 року. Пункт 1.3. договору містить умову про те, що цільове призначення кредиту на споживчі цілі. Пунктом 1.5. договору унормовано, що погашення платежів за Кредитом здійснюється Позичальником у валюті кредиту. Видача Кредиту за цим договором проводиться на поточний рахунок Позичальника, відкритий згідно умов п.2.1.3. даного договору. (див.п.2.3) Відповідно до пункту 1.1.1. договору №041-2008-1712 від 30.05.2008 року, копія якого була долучена позивачем до позовної заяви вбачається, що за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 40,35 (сорок цілих тридцять п?ять сотих) % річних (далі - «підвищена процентна ставка»). Розмір підвищеної процентної ставки за користування Кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника. Нарахувания та облік таких процентів Кредитор, здійснює відповідно до умов цього Договору. Додатків до нього та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів Національного банку Україи (далі - «НБУ»). Під терміном „прострочена сума основного боргу" Сторони розуміють суму Кредиту, шо надана Позичальнику за Договором та станом на певну дату не повернена останнім до Кредигора у терміни її погашення згідно умов Договору. Відповідно до пункту 1.1. договору №041-2008-1712 від 30.05.2008 року, копія якого була долучена позивачем до позовної заяви вбачається, що вказана сума кредиту\~дорівнює еквіваленту\~87300,00\~гривень за курсом НБУ на день укладення Договору, при цьому Сторони обумовили, що такий гривневий еквівалент має визначатися в цьому договорі лише в разі, якщо сума кредиту виражена в іноземній валюті. Водночас, на виконання ухвали суду, відповідачем було надано оригінал кредитного договору №041-2008-1712 від 30.05.2008 року, згідно якого п.1.1 викладений в іншій редакції як "вказана\~сума кредиту\~дорівнює еквіваленту\~87336,00\~гривень за курсом НБУ на день укладення Договору, при цьому Сторони обумовили, що такий гривневий еквівалент має визначатися в цьому договорі лише в разі, якщо сума кредиту виражена в іноземній валюті." Окрім того, договір №041-2008-1712 від 30.05.2008 року, копія якого була долучена позивачем до позовної заяви містить у собі п.3.3, згідно якого зазначено, що позичальник зобов`язується забезпечити страхування на користь кредитора в акредитованій кредитором страховій компанії предмет іпотеки, переданий в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором. В той же час в оригіналі кредитного договору №041-2008-1712 від 30.05.2008 року п.3.3 відсутній. Також, у договорі №041-2008-1712 від 30.05.2008 року, копія якого була долучена позивачем до позовної заяви пункт 9.8. договору викладений як "позичальник в день надання йому кредиту за Договором сплачує Кредитору плату за ініціювання кредиту в розмірі 1794,50( одна тисяча сімсот дев?яносто чотири ,50) гривень. Укладенням цього Договору Позичальник доручає Кредитору в порядку договірного списання здійснити списання суми такої плати з поточного рахунку Позичальника, відкритого у Кредитора, у відповідній валюті та наступне її перерахуванняма відповідний рахунок Кредитора." Водночас, в оригіналі кредитного договору №041-2008-1712 від 30.05.2008 року п. 9.8 викладено в наступній редакції: "позичальник\~в день\~надання йому\~кредиту за\~Договором сплачує\~Кредитору плату\~за ініціювання\~кредиту в\~розмірі 1795,24 ( одна тисяча сімсот дев?яносто п?ять ,24) гривень. Укладенням цього Договору Позичальник доручає Кредитору в порядку договірного списання здійснити списання суми такої плати з поточного рахунку Позичальника, відкритого у Кредитора, у відповідній валюті та наступне її перерахуванняма відповідний рахунок Кредитора." Таким чином, наявна в позивача копія кредитного договору №041-2008-1712 від 30.05.2008 року, яка містить підписи сторін не відповідає оригіналу договору №041-2008-1712 від 30.05.2008 року, яка теж містить підписи сторін, та була надана до суду на виконання ухвали суду, що є неприпустимим та представником відповідача не надано жодного обгрунтування яким чином позичальнику було надано копію кредитного договору, який не є ідентичним оригіналу договору. Суд звертає увагу на положення п. 9.6 кредитного договору №041-2008-1712 від 30.05.2008 року, яким встановлено , що цей договір складений у двох оригінальних примірниках ( один примірник для позичальника, інший для кредитора) що мають однакову юридичну силу та є автентичними за змістом. Водночас , як встановлено судом два оригінальних примірника ( один примірник для позичальника, інший для кредитора) не є автентичними за змістом. Судом встановлено, що 30.05.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» підписано перелік та вартість супутніх послуг, що надаються Кредитором та третіми особами і пов`язані з отриманням та обслуговуванням кредиту, що є додатком №1 до кредитного договору №041-2008-1712 від 30.05.2008 року. Судом встановлено, що 30.05.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Універсал Банк» підписано графік платежів, що є Додатком №2 до кредитного договору №041-2008-1712 від 30.05.2008 року. В рамках розгляду даної справи за ухвалою суду проведено судово - економічну експертизу. За змістом\~висновку експерта\~Закарпатського відділення\~Львівського науково-дослідного\~інституту судових\~експертиз №8801\~від 30.01.2023\~року,\~вбачається що\~"\~експерту не\~надається за\~можливе встановити\~якими є\~реальна процентна\~ставка та\~абсолютне значення\~подорожчання кредиту\~за кредитним\~договором N?041-2008-1712,\~на момент\~укладення договору.\~Та чи\~відповідають розраховані\~реальна процентна\~ставка і\~абсолютне значення\~подорожчання кредиту\~даним,\~наведеним в\~зазначеному договорі\~і додатку\~до нього.\~(Обгрунтування\~наведене у\~дослідницькій частині).\~Експерту не\~надається за\~можливе встановити\~який розмір\~складає документально\~обґрунтований щомісячний\~платіж (в\~т.ч.\~за кредитом,\~процентами,\~комісією,\~страховими та\~іншими платежами),\~згідно умов\~зазначених на\~момент укладення\~кредитного договору\~N?041-2008-1712.\~Банком документально\~не підтверджено\~надання кредиту,\~а саме\~не надано\~в повному\~обсязі та\~неналежно оформлені\~документи по\~кредитному договору\~N?041\~-\~2008-1712,\~які передбачені\~чинним законодавством.\~Банк,\~не зміг\~відповідно до\~умов договору\~та нормативних\~актів,\~які регулюють\~бухгалтерський облік\~в банках\~України,\~видати позичальнику\~готівкові кошти\~в іноземній\~валюті через\~касу. Документально підтверджена сума наданих коштів, відповідно до бухгалтерського обліку, що ведеться у банку по даному кредитному договору, становить - 24270,00 (двадцять чотири тисячі двісті сімдесят) гривень. (Обґрунтування наведене у дослідницькій частині) Документально підтверджена сума заборгованості Банком перед Позичальником, відповідно до бухгалтерського обліку в банку, по даному кредитному договору в гривнях. Сума заборгованості в гривнях становить на сьогоднішній день Банком перед Позичальником - 114135,26 (сто чотирнадцять тисяч сто тридцять п?ять грн. 26 коп.). (Обґрунтування наведене у дослідницькій частині). Експерт зазначає також, що матеріали справи не містять документів, що підтверджують відкриття саме валютного рахунку, оскільки вище цитованими нормами законодавства між банком та клієнтом укладається договір про відкриття рахунку де і прописуються цілі та умови його відкриття. Також в матеріалах відсутні і документи, які б підтверджували делегування прав розпорядження рахунком. Суд констатує, що будь які пояснення, заперечення щодо висновку експерта від відповідача до суду не надходило. Правом на проведення експертизи на замовлення учасника справи, як то передбачено статтею 106 ЦПК України, відповідач не скористався. Окрім того, від відповідача не надходило клопотань про допит експерта у судовому засіданні. Таким чином, Підстав у суду вважати Висновок експерта неналежним доказом у суду нема. Відповідач не навів жодних переконливих доказів того, що Висновок експерта є необґрунтованим, неповним чи неприйнятним. Нормативно-правове регулювання: \~ \~ \~ \~Надаючи\~правову\~оцінку \~спірним\~правовідносинам,\~що\~виникли\~між\~сторонами\~у\~ справі, суд\~ виходить \~з\~наступного. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~(справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті\~1, статті\~11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(з подальшими змінами) у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Частиною четвертою\~статті 42 Конституції України\~передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відповідно до\~статті 3 ЦК України\~принципи справедливості, добросовісності та розумності є одними із фундаментальних засад цивільного права, спрямованими, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема підтверджується змістом частини третьої\~статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті\~ЦК України\~зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, отже, кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. За положеннями\~статей 626-628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів у розмірі та валюті яка обумовлена сторонами у кредитному договорі відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~є обов`язком банку. Інше трактування умов договору чи можливість виконання цього обов`язку Банку у інший спосіб не може обумовлюватися будь-якою іншою умовою цього ж кредитного договору. Отже, виходячи із принципів справедливості та добросовісності, Банк повинен був видати позичальнику кредит саме у валюті яка обумовлена договором, так як даним договором на позичальника покладено обов`язок сплачувати платежі саме у валюті яка обумовлена договором. Згідно із частиною третьою\~статті 13 ЦК України\~не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Відповідно до частини восьмої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. З урахуванням обґрунтування позовних вимог та правової позиції яка викладена у постанові Верховного суду від 20 березня 2019 року у справі № 562/2414/15-ц, де зазначено, що одночасне застосування положень статей 229, 230 ЦПК України (правові наслідки вчинення правочину під впливом помилки та обману), а також статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» як підстав для визнання недійсним договору, є неправильним, оскільки вони є взаємовиключними суд досліджує питання відповідності договірних взаємовідносин що виникли між сторонами Закону України «Про захист прав споживачів» та наявність підстав для визнання недійсним оспорюваного кредитного договору. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції що діяла на момент укладення спірного договору) передбачалось, що Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік умов, які є несправедливими перелічений у частині 3 статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Поряд з цим, частиною 4 означеної вище статті унормовано, що перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Частини 5 та 6 статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» унормовують, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні; або договір може бути визнаним недійсним у цілому. З сукупного аналізу означених вище статей слід дійти висновку, що саме на вимогу та за вибором споживача можуть бути визнані недійсними окремі положення договору, або він може бути визнаний недійсним у цілому, у разі, якщо положення договору зумовлює зміну інших положень цього договору. З матеріалів справи вбачається, що за умовами договору Банк повинен був видати Позивачу 18\~000 доларів США, за користування якими останній зобов`язаний сплачувати відсотки розмір яких встановлений кредитним договором. Сплата відсотків повинна здійснюватись у валюті кредиту доларах США. ( п.1.5 кредитного договру) Поряд з цим, висновком експерта встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт відкриття валютного рахунку, оскільки ознаки рахунку прописуються у договорі про відриття рахунку, у відповідності до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах №1172/8493 від 07 грудня 2003 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що всупереч принципу добросовісності, який закріплено у статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», банк під виглядом видачі валютного кредиту, надав позичальнику гривневий кредит, плату за користування яким вимагав здійснити в доларах США. На думку суду такі дії вносять істотний дисбаланс у договірні права та обов`язки на шкоду споживача, так як споживача штучно покладено в завідомо невигідну для нього ситуацію, та на нього безпідставно покладені валютні ризики, що має наслідком штучне здорожчання ціни договору сукупної вартості кредиту. Суд констатує, що інших допустимих та належних доказів на спростування даних аргументів відповідачем не надано. Суд приймає рішення у даній справі

Outcome: approved