Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

18.08.2025 року позивач, ТОВ «Факторинг Партнерс», звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Вимоги мотивує тим, що 16.01.2022 року ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] уклали кредитний договір № 5120020, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит, а відповідач зобов`язувалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов договору, однак не виконала своїх зобов`язань належним чином. Крім того, 30.01.2022 року ТОВ «Інкасо Фінанс» та [PERSON] уклали кредитний договір № 3634709507-189621, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит, а відповідач зобов`язувалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов договорів, однак не виконала своїх зобов`язань належним чином. 07.03.2023 року укладено договір № 07/03/23, відповідно до якого ТОВ «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦНТР» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3634709507-189621 від 30.01.2022 року. 18.02.2025 року було укладено договір № 18-02/25, відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3634709507-189621 від 30.01.2022 року. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3634709507-189621 від 30.01.2022 року. 24.07.2024 року було укладено договір № 24-07/2024 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 5120020 від 16.01.2022 року. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №5120020 від 16.01.2022 року. Заборгованість відповідача за кредитним договором № 3634709507-189621 від 30.01.2022 року становить 1241 грн., яка складається з тіла кредиту, за кредитним договором № 5120020 від 16.01.2022 року становить 16214 грн, з яких: 6898 грн. - тіло кредиту, 7796 грн. - проценти за користування кредитом, 1520 гривень комісія за надання кредиту. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість у загальному розмірі 17455 грн., а також судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.08.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст.279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, відзив на позов відповідачем, у визначений в ухвалі суду термін, не надано. Відповідно до положень ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як розгляд справи, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, здійснювався судом за відсутності учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положеннямст.280 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 12 та частиною 1 статті 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1\~статті 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Судом встановлено, що 16.01.2022 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про споживчий кредит № 5120020, відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит в розмірі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити комісії та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначені договором. Основні умови кредитування згідно договору про надання фінансового кредиту № 5120020 від 16.01.2022 року: - сума кредиту - 8000,00 грн. (п. 1.2.); - строк кредитування - 30 днів (п. 1.3.); - дата надання кредиту - 16.01.2022 року (п. 1.3.); - дата повернення кредиту - 15.02.2022 року (п. 1.4.); - комісія за надання кредиту 19%, що складає 1520 грн. (п. 1.5.1.); - проценти за користування кредитом: 6000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2.); - стандартна (базова) процентна ставка 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.5.3.) - кредитні кошти надаються позичальнику переказу на картковий рахунок (п. 2.1.).\~ 16.01.2022 року ТОВ «Мілоан» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 8000,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Елаєнс» від 25.02.2025 року. 24.07.2024 року було укладено договір №24-07/2024 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 5120020 від 16.01.2022 року. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 5120020 від 16.01.2022 року. 30.01.2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики № 3634709507-189621, за умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти (сума позики) в розмірі 2000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути позику та проценти за користування нею, однак не виконала своїх зобов`язань належним чином. Відповідно до умов укладеного договору встановлено строк позики 14 днів (з 30.01.2022 року по 13.02.2022 року включно). За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). Згідно графіку розрахунків, розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом складає 1,95 %. ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» виконало свої зобов`язання та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000,00 грн., що листом ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» № 360 від 14.03.2023 року, листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 2873_241209140805 від 09.12.2024 року. 07.03.2023 року укладено договір № 07/03/23 відповідно до якого ТОВ «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦНТР» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3634709507-189621 від 30.01.2022 року. 18.02.2025 року було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3634709507-189621 від 30.01.2022 року. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №3634709507-189621 від 30.01.2022 року. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Частиною 2 статті 11\~Цивільного кодексу\~України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст.\~626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628 ЦК України). Стаття 627\~ЦК України визначає, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639\~ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.\~6\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст.\~7\~Закону України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Згідно п. 5 ч. 1ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 3, 4, 7, 12 ст.\~11\~ЗУ «Про\~електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~«Про електронні\~документи та\~електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст.\~530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Відповідно до ч. 1ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.ст.1077,1078 ЦК України, встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно дост.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно ч. 1ст.\~514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» (позикодавець та [PERSON] (позичальник) уклали в електронному вигляді договір позики № 3634709507-189621, який за своєю правовою природою є кредитним договором. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування. На підставі цього кредитного договору відповідач отримала кредит в сумі 2000 грн., взяла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користуванням ним, однак не виконала їх. В подальшому право вимоги за кредитним договором, спочатку за договором факторингу перейшло від ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а в подальшому, за договором факторингу, від ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ТОВ «Факторинг Партнерс». В зв`язку з цим у ТОВ «Факторинг Партнерс» виникло право вимагати від [PERSON] повернення заборгованості по наданій позиці. Так, заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики № 3634709507-189621 від 30.01.2022 року становить 1241 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту. Розмір заборгованості є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи, нарахований в межах строку дії договору та, водночас, не спростований відповідачем. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», відповідно до якого вимоги позову щодо розміру заборгованості є доведеними у разі, коли стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Отже, наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості. Також суд дійшов висновку, що ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали в електронному вигляді договір про споживчий кредит № 5120020 від 16.01.2022 року, який за своєю правовою природою є кредитним договором. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування. На підставі цього договору позики відповідач отримала позику в сумі 8000 грн., взяла на себе зобов`язання повернути дану позику та сплатити проценти за користування нею, однак не виконала їх. В подальшому право вимоги за кредитним договором, за договором факторингу перейшло від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Факторинг Партнерс». В зв`язку з цим у ТОВ «Факторинг Партнерс» виникло право вимагати від [PERSON] повернення тіла кредиту в розмірі 6898,00 грн., комісію за отримання кредиту у розмірі 1520,00 грн. та сплати процентів за користування кредитом. Визначаючи розмір заборгованості за процентами, суд виходить з наступного. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (такий правовий висновок викладений в п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12). За обставинами справи, погодженим строком кредитування є строк 10 днів (п. 1.2 кредитного договору). Обставини продовження чи пролонгації строку кредитування позивачем не обґрунтовувалися (ч. 1 ст. 81 ЦПК України) та судом не встановлені. Відтак, суд вважає, що позивач вправі нараховувати проценти за користування кредитом лише за період погодженого строку кредитування. Отже, за розрахунком суду, сума процентів за користування кредитом, сплати яких позивач вправі вимагати, становить 6000 грн. (8 000 грн. (тіло кредиту) х 2,5 % (процентна ставка) х 30 днів (строк кредитування). Суд відхиляє розрахунок заборгованості позивача, оскільки з нього вбачається, що проценти нараховувалися поза межами строку кредитування, чого законом не передбачено. Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в рахунок погашення заборгованості за даним кредитним договором було сплачено кошти у розмірі 2414,00 грн., з яких 1102,00 грн. було зараховано на погашення заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до\~ст.\~534\~ЦК України,\~у разі\~недостатності суми\~проведеного платежу\~для виконання\~грошового зобов`язання\~у повному\~обсязі ця\~сума погашає\~вимоги кредитора\~у такій\~черговості,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом: 1)\~у першу\~чергу відшкодовуються\~витрати кредитора,\~пов`язані\~з одержанням\~виконання; 2)\~у другу\~чергу сплачуються\~проценти і\~неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Отже, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту в розмірі 13106,00 грн., з яких: 6898,00 грн. (8000 (кошті, які були надані відповідачу за кредитним договором) 1102 (кошти сплачені відповідачем на погашення тіла кредиту)), 208,00 грн. (1520 (комісія за надання кредиту) 1312 (кошти, сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості) комісії за надання кредиту, 6000,00 грн. процентів за користування кредитом, слід задовольнити, тоді як в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1статті 77 ЦПК України, визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6ст.\~81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики № 3634709507-189621 від 30.01.2022 року у розмірі 1241,00 грн., за договором про споживчий кредит № 5120020 від 16.01.2022 року у розмірі 13106,00 грн., що разом складає 14347,00 грн. Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: partial