Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулась до Сокирянського районного суду Чернівецької області із позовом до [PERSON] , Міністерства оборони України про встановлення юридичного факту перебування на утриманні Позов обгрунтовано тим, що [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] . [PERSON] - військовослужбовець військової частини [NUMBER] загинув в ході виконання бойового завдання в результаті артилерійського обстрілу противником, отримав вогнепальні поранення несумісні з життям. Батько позивачки був годувальником сім`ї, утримував дружину і [PERSON] , двох доньок [PERSON] , 2003 р.н., та [PERSON] , 2011 р.н. [PERSON] з народження і до дня смерті батька проживала разом із ним, на час смерті батька заявниці було лише 20 років, вона була студенткою навчального закладу, ніколи не була одружена, не мала інших джерел доходу, крім фінансової допомоги батька. Батько до дня загибелі утримував заявницю, забезпечував її усіма необхідними речами, одягом, харчуванням, усі витрати заявниці здійснювались саме за рахунок батька. Батько заявниці був військовослужбовцем військової частини [NUMBER] , був учасником бойових дій, мав постійний та стабільний дохід, що давало змогу утримувати її під час її навчання у вищому навчальному закладі. Заявниця з 17 років і до дня смерті батька навчалась у Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича із загальною вартістю навчання у 54000 гривень. [PERSON] до дня смерті батька не працювала та не мала жодних доходів. Заявниця не отримувала жодних соціальних виплат та виплат по безробіттю, не перебувала на обліку у Чернівецькому обласному центрі зайнятості. Єдиним джерелом доходів були кошти батька. Крім того, батько перераховував на рахунок доньки кошти, крім тих, що вона отримувала у готівковому еквіваленті. [INFO] батько заявниці - [PERSON] , загинув під час виконання бойового завдання в результаті артилерійського обстрілу противником, отримав вогнепальні поранення несумісні з життям. Після смерті батька заявницю було визнано членом сім`ї Загиблого захисника України. У зв`язку із загибеллю батька заявниця звернулась до Міністерства оборони України із заявою про призначення їй одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянуто документи [PERSON] та прийнято рішення про їх повернення у зв`язку з відсутністю підтвердження факту перебування доньки на утриманні загиблого батька. У зв`язку із цим, [PERSON] вимушена звернутись до суду для встановлення факту перебування на утриманні загиблого батька. За наведених обставин просить встановити факт перебування [PERSON] , 2003 р.н., на утриманні загиблого батька [PERSON] ,1979 р.н. станом на день його смерті [INFO] . Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представником позивача подано до суду заяву, в якій підтримала заяву з наведених в ній підстав, просила справу розглянути без її присутності та присутності позивача. Відповідач 1 - [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, теж подала до суду заяву, в якій проти задоволення заяви [PERSON] не заперечує та просила справу розглянути без її присутності. Представник відповідача 2 Міністерства оборони України, у судове засідання не з`явився, подав до суду письмові пояснення, в якій просив залучити до участі в справі в якості третьої особи [INFO] та просив справу розглянути без присутності представника Міністерства оборони України Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [INFO] у судове засідання не з`явився, однак подав пояснення в яких просив розглянути справу без присутності представника [INFO] , а також зазначив, що виплата одноразової грошової допомоги здійснюється особам, які згідно ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають право на її утримання, а повне утримання особи означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім наданої допомоги. Просив врахувати дані пояснення з посиланням на норми законодавства та практику ВС при вирішенні справи. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Згідно положень ч.1\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Статтею 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», визначено, що дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Згідно п. 1 ч. 2 наведеної статті, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. При цьому, згідно ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (редакція станом на 13.07.2023 року) у випадках, зазначених у\~підпунктах 1-3\~пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до\~Закону України\~«Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до ст.30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого\~частиною першою\~статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого\~частиною першою\~статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до\~частини третьої\~статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю. Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року; г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює. Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у\~пункті "а"\~статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту "д" частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні. Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, закладах вищої освіти (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. При цьому, в постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18 вказано, що для вирішення вимоги про встановлення факту перебування на утриманні, суду слід встановити чи перебувала заявниця на повному утриманні безвісно зниклої особи, а повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги годувальника. Якщо крім допомоги, що надавалася безвісно відсутнім військовослужбовцем, заявниця мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Крім того, утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому отримання особою інших виплат не може бути перешкодою для визнання факту перебування її на утриманні. Утримання може бути повним або частковим. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Часткове утримання означає, що особа мала інші джерела доходів, однак допомога годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, військовослужбовець взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку безвісно відсутнього та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Такі обставини можуть бути підтверджені зокрема: листами ділового і особистого характеру, які містять відомості про перебування заявника на утриманні; довіреністю на право розпорядження грошовими коштами з рахунку; корінцями грошових переказів та іншими документами, які свідчать про одержання грошей або іншої допомоги (продуктових чи речових посилок тощо) від годувальника, які можна було б віднести до основного і постійного джерела засобів до існування. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Отже, аналізуючи вищевказані вимоги закону можна дійти висновку, що предметом доказування у справі є обставини, які підтверджують отримання заявником допомоги, яка надавалась постійно та була основним джерелом засобів до існування. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині першій\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про одруження серії № [NUMBER] , виданого 31.08.2002 року, [PERSON] та [PERSON] 31.08.2002 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис №63, після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.02.2003 року, [INFO] народилась позивач [PERSON] , батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.11.2011 року, [INFO] народилась [PERSON] , батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Як вбачається із копії акта № 443 підтвердження проживання без реєстрації від 25.07.2023 року [PERSON] проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] по березень 2022 року з дружиною [PERSON] . Відповідно до копії витягу з реєстру [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою:\~\~ [ADDRESS] по березень 2022 року з дружиною [PERSON] . Із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.07.2023 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у с.Лобкове, Василівського району, Запорізької області, про що складено відповідний актовий запис № 1592. У сповіщенні сім`ї №2780 від 18.07.2023 року зазначено, що [PERSON] [INFO] загинув в ході виконання бойового завдання в результаті артилерійського обстрілу противником, отримав вогнепальні поранення несумісні з життям. Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть №3994, виданого 17.07.2023 року КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи», [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с.Лобкове, Василівського району, Запорізької області в зоні проведення бойових дій, причина смерті: множинні уламкові поранення тулуба та верхніх кінцівок з ушкодженням кісток скелета та внутрішніх органів. Заявниця з 17 років і до дня смерті батька навчалась у Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича із загальною вартістю навчання у 54000 гривень. [PERSON] до дня смерті батька не працювала та не мала жодних доходів, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2020 року по липень 2023 року. Із копій довідок про рух коштів вбачається, [PERSON] упродовж 2022-2023 років здійснював перекази грошових коштів на картковий рахунок доньки [PERSON] . Так, відповідно до ст.. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті12, частини першої статті\~81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~В сукупності досліджені в судовому засіданні докази дають підстави суду для висновку, що основним і постійним джерелом засобів до існування для заявника [PERSON] була допомога з боку батька [PERSON] у вигляді регулярних переказів коштів на картковий рахунок заявника. Відтак, заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved