Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Представник позивача 21.05.2025 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 28400,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 21.04.2023 близько 12:55 год. у м. Києві по проспекту Л. Гузара, 11 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Audi» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.06.2023 по справі про адміністративне правопорушення №760/10434/23 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України. На момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mercedes», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР 213402147. 25.04.2023 власник пошкодженого автомобіля «Audi», державний реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування від 02.05.2023. Заяви [PERSON] страховиком розглянуті і пошкодження автомобіля «Audi», державний реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок цієї дорожньо транспортної пригоди визнано страховим випадком. Позивач виплатив власнику автомобіля «Ауді» страхове відшкодування в розмірі 28400,00 гривень, і, посилаючись на те, що дорожньо транспортна пригода визнана безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання автомобіля «Mercedes» вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища, Правил дорожнього руху та технічної експлуатації, а також, що страхувальник [PERSON] залишив місце пригоди просить стягнути з нього в порядку регресу виплачене страхове відшкодування в розмірі 28400,00 гривень та витрати сплаченого судового збору (а.с.1-2). Ухвалою судді Монастирищенського районного суду Черкаської області від 18.07.2025 позовна заява прийнята до розгляду, у справі відкрите загальне позовне провадження та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 07.10.2025 підготовче провадження закрито па справа призначена до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 01.12.2025. У судове засідання представник позивача ПрАТ «СГ «ТАС» не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у тексті позовної заяви та у поданих клопотаннях просить розгляд справи проводити у його відсутність і позов задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся за місцем своєї реєстрації. Надіслані на його зареєстроване місце проживання судові повістки про виклик повернуті до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно з частиною 6, пунктом 2 частини 7, частиною 11 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення\~судової повістки\~під розписку (пункт 1 частини 8 статті 128 ЦПК України). Отже, виконуючи вимоги наведених норм процесуального права щодо повідомлення сторін, суд направляв повідомлення про розгляд справи (судові повістки) за зазначеною в позовній заяві адресою відповідача, ця адреса збігається із зареєстрованим місцем його проживання. У справі відсутні відомості про повідомлення суду іншої адреси, а тому проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення відповідачу судової повістки про виклик за адресою, перевіреною в Державному демографічному реєстрі, підтверджує, що відповідач повідомлений про час та місце вирішення спірних правовідносин. Суд звертає увагу, що до його повноваження встановлення фактичного місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій не віднесені. Враховуючи, що передбачених ч. 2\~ст. 223 ЦПК України\~підстав для відкладення розгляду справи не встановлено, суд постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. З мотивів відсутності учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось (ч.2 ст.247 ЦПК України). Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. За \~змістом \~дослідженої \~копії \~постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 21.06.2023 у справі №760/10434/23 водій [PERSON] 21.04.2023 о 12:55 год в м. Києві по просп. Л. Гузара, 11, керуючи т.з. «Mercedes», д.н.з. [NUMBER] , перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан автомобіля, допустив від`єднання лівого переднього колеса, внаслідок чого автомобіль «Audi» д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.2.3.а ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. Суддя визнав [PERSON] винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і піддав його стягненню у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень (а.с.4, 5). Постанова суду набрала законної сили 03.07.2023. За змістом копії датованого 16.02.2023 полісу № ЕР 213402147 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно правова відповідальність власника автомобіля марки «Mercedes», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС». Строк дії договору з 00:00 02.03.2023 по 01.03.2024 23:59 включно (а.с.6). Власником пошкодженого автомобіля «Audi» д.н.з. [NUMBER] зареєстрований [PERSON] , що підтверджує копія дослідженого судом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 21.01.2022 (а.с.7, 8). 25.04.2023 [PERSON] повідомив про дорожньо-транспортну пригоду ПрАТ «СГ «ТАС» (а.с.9). 02.05.2023 він подав заяву про страхове відшкодування та погодився на розмір відшкодування у 28400,00 грн. (а.с.10 -11). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Audi» державний реєстраційний номер [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість (а.с.12), ремонтною калькуляцією №07480_51 від 02.05.2023 (а.с.13-15). Відповідно до копії датованого 24.05.2023 страхового акту №09928/51/923 дорожньо транспортна пригода, що трапилась 25.04.2023 в м. Київ із застрахованим страхувальником [PERSON] за договором страхування ЕР 213402147 від 16.02.2023 автомобілем Mercedes-Вens р.н. [NUMBER] , кваліфікується як страховий випадок. Розмір страхового відшкодування власнику легкового автомобіля Audi/S3 д.р.н. [NUMBER] складає 28400,00 гривень. Відповідальний за настання страхового випадку власник автомобіля Mercedes-Вens р.н. [NUMBER] [PERSON] (а.с.16). Копія платіжної інструкції №339265 від 25.05.2023 підтверджує виплату АТ «СГ «ТАС» (Приватне) 28400,00 грн. страхового відшкодування згідно Договору №ЕР213402147 від 16.02.2023 [PERSON] , ІПН [NUMBER] , т/з Audi/S3 д./н. [NUMBER] (а.с.17). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, який зберігав чинність на день ДТП). Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.п. 33.1.1 п. 33.1.ст. 33 Закону №1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди. За вимогами п.2.3. а) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу. Відповідно до підпунктів «в», «г» п. 38.1.1 ст.38.1 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди або якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам\~Правил дорожнього руху. Як на підставу заявлених вимог представник позивача посилається на самовільне залишення відповідачем місця дорожньо транспортної пригоди. З такими доводами представника позивача суд не погоджується і звертає увагу, що жодного доказу на підтвердження цієї обставини позивач не надає, а зміст постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не містить жодного посилання на те, що [PERSON] самовільно залишав місце дорожньо транспортної пригоди. Окрім наведеної підстави, позивач також посилається на те, що постанова Солом`янського районного суду міста Києва підтверджує, що дорожньо-транспортна пригода, яка трапилась 21.04.2023 за участі автомобілів Mercedes-Вens р.н. [NUMBER] та Audi/S3 д.р.н. [NUMBER] визнана в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам\~Правил дорожнього руху. Оцінюючи ці доводи представника позивача, суд звертає увагу на те, що Пленум Верховного Суду України у пункті 7 прийнятої 18 грудня 2009 року постанови № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого). Суд зважає на те, що технічний стан автомобіля відповідача і його відповідність існуючим вимогам Правил дорожнього руху не були предметом дослідження при розгляді справи про адміністративне правопорушення та з цього питання Солом`янський районний суд Київської області жодних висновків не робив. Вимоги до технічного стану та обладнання транспортного засобу врегульовує п. 31 Правил дорожнього руху «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання» (в редакції на 21.04.2023), підпункт 31.1 якого, зокрема, визначає, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств виробників та іншої нормативно технічної документації. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: а) у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху; б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (тля транспортних засобів, що підлягають такому контролю); в)якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів; г)у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв (п.31.3 п.31 ПДР). Підпункт 31.4 пункту 31 ПДР забороняє експлуатацію транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам - колеса і шини (підпункт 31.3.5.): а) шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менша 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т 1,0мм, автобусів 2,0 мм, мотоциклів і мопедів 0,8 мм; б)шини мають місцеві пошкодження (прорізи, розриви, тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини; в) шини за розміром або допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу; г)на одну вість транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів; ґ) на передню вість транспортного засобу встановлено радіальні шини, а на іншу (інші) діагональні; д) на передній осі автобуса, який виконує міжміські перевезення, встановлено шини з відновним протектором, а на інших осях шини, відновлені за другим класом ремонту; е)на передній осі легкових автомобілів і автобусів (крім автобусів, які виконують міжміські перевезення) встановлено шини, відновлені за другим класом ремонту; є) відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс. Жодне із наведених порушень не встановлене в діях відповідача і доказів на те, що дорожньо-транспортна пригода, яка трапилась 21.04.2023 за участі забезпеченого автомобіля Mercedes-Вens р.н. [NUMBER] та Audi/S3 д.р.н. [NUMBER] , визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам\~підпункту 31.4.5. Правил дорожнього руху, суду не надано. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (частина перша, друга статті 77 ЦПК України). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (постанови Великої Палати Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 370/999/16-ц, провадження № 14-709цс19, від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц, провадження № 14-740цс19). Предметом позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» є стягнення в порядку регресу страхового відшкодування зі страхувальника. Суд вважає, що за відсутності підтвердження тієї обставини, що 21.04.2023 дорожньо транспортна пригода за участі забезпеченого автомобіля Mercedes-Вens р.н. [NUMBER] та автомобіля Audi/S3 д.р.н. [NUMBER] сталась внаслідок того, що технічний стан належного відповідачу транспортного засобу Mercedes-Вens р.н. [NUMBER] та його обладнання не відповідали існуючим вимогам Правил дорожнього руху, підстави для задоволення заявлених вимог відсутні. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги не підлягають до задоволення повністю, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028,00 гривень підлягає віднесенню на рахунок позивача.

Outcome: dismissed