Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

03 березня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Юрспецфінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття карткового рахунку №010/0928/82/0289138 в розмірі 32\~544,62 грн та судових витрат, що складаються з витрат зі сплати судового збору в сумі 3028 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн. Ухвалою від 14 березня 2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі. Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Юрспецфінанс» та його представник копію ухвали про відкриття провадження отримали 16.03.2025, які були направлені до їх електронних кабінетів. Відповідачкопію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову та додатки до нього отримав 25.03.2025, про що свідчить розписка його сина [PERSON] , надана ним у приміщенні суду, відзиву на позов відповідач не надав. У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 03.05.2019 АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] уклали кредитний договір, шляхом підписання заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту "Кредитна картка" №010/0928/82/0289138, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» надало боржнику грошові кошти (кредит) в розмірі та на умовах, встановлених цим кредитним договором, а боржник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, компенсацію неустойки та інші платежі в розмірах, в строки та на умовах, встановлених цим кредитним договором. Договір був підписаний відповідачем власноручно. За умовами договору відповідачу було надано поточний ліміт на дату початку кредитування в розмірі 15 000,00 грн на умовах, встановлених кредитним договором, зі сплатою процентів за користування кредитом відсотків 45% річних, строком на 48 місяців, загальна вартість кредиту 42\~465 грн, реальна річна процентна ставка 45,06%. 03.05.2019 відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування "Кредитна карта", у якому зазначена процентна ставка 45 % річних, строк кредиту 48 місяців. 09.04.2020 АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова Компанія «Ел.Ен.Груп» уклали договір відступлення прав вимоги № 114/2-31-F, за умовами якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Ел.Ен.Груп» право вимоги за кредитним договором, що входить до портфелю заборгованості. Згідно з п. 2.2 договору за цим договором здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелів заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням та визначеною ним періодичністю в відповідності до критеріїв, визначених у додатку 1 до договору в межах загальної суми (без урахування пені) за всіма портфелями заборгованості 120\~000 000,00 грн. Відступлення прав вимоги щодо кожного сформованого портфеля заборгованості здійснюється в порядку, визначеному п. 2.3 договору. Згідно п. 2.4 договору внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані в реєстрі (ах) боржників та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не замінює попередній. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі, безвідривно та без можливості зворотнього викупу. 25 вересня 2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова Компанія «Ел.Ен.Груп» було укладено додаткову угоду №2 договору відступлення прав вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020, згідно п.п. 7.1, 7.2. якого, продовжено термін дії договору №114/2-31-F від 09.04.2020 на 12 місяців. Договір діє до 09.10.2021 включно, однак у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором, що підтверджується реєстром боржників від 26.05.2021 договору відступлення прав вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020. 02.08.2021 ТОВ «Фінансова Компанія «Ел.Ен.Груп» та ТОВ «Фінансова\~компанія «Юрспецфінанс» уклали договір про відступлення прав вимоги № 02-08/21-F, за умовами якого ТОВ «Фінансова Компанія «Ел.Ен.Груп» відступило за плату ТОВ «Фінансова компанія «Юрспецфінанс» права вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №010/0928/82/0289138 від 03.05.2019, що підтверджується реєстром боржників від 02.08.2021 до договору про відступлення права вимоги № 02-08/21-F від 02.08.2021. 27.05.2021 АТ "Райффайзен Банк" на адресу відповідача направило повідомлення про те, що 24.05.2021 усі права за кредитним договором №010/0928/82/0289138 (з усіма додатковими угодами) на підставі укладеного договору № 114/2-31-F від 09.04.2020, АТ "Райффайзен Банк" відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Ел.Ен.Груп» та вказано реквізити за якими має здійснюватись виконання зобов`язань за кредитним договором №010/0928/82/0289138 . Відповідно до розрахунку заборгованості АТ "Райффайзен Банк" до договору №010/0928/82/0289138 від 03.05.2019\~року у\~відповідача [PERSON] \~станом на\~24.05.2021\~утворилась заборгованість\~у розмірі\~18\~453,29\~грн,\~з яких\~-\~16735,00\~грн заборгованість\~за дозволеним\~овердрафтом (збільшений\~кредитний ліміт),\~1\~123,81\~грн заборгованість\~за недозволеним\~овердрафтом,\~594,48\~грн.\~заборгованість за\~відсотками (\~а.с.39-40). Згідно з ч. 1\~ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою\~статті 1078 ЦК України\~встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 3\~ст. 1079 ЦК України\~фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі\~ст. 1080 ЦК України\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зважаючи на оформлений у встановленому порядку кредитний договір та договір факторингу, позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника. 16.08.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Юрспецфінанс» на адресу відповідача направило повідомлення про укладення між ТОВ «Фінансова Компанія «Ел.Ен.Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Юрспецфінанс» договору про відступлення прав вимоги № 02-08/21-F від 02.08.2021, за умовами якого усі права за кредитним договором №010/0928/82/0289138 від 03.05.2019 відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Юрспецфінанс», повідомлено про право вимоги нового кредитора дострокового повернення простроченої заборгованості, реквізити за якими має здійснюватись виконання зобов`язань за кредитним договором, у разі невиконання вимоги, новий кредитор має право застосувати заходи примусового стягнення заборгованості. У зв`язку з невиконанням обов`язків, покладених на боржника, ТОВ «Фінансова компанія «Юрспецфінанс», як новий кредитор нарахувало відповідачу заборгованість за процентною ставкою 45% річних в період з 02.08.2021 по 03.05.2023, згідно з розрахунком позивача в розмірі 14\~091,33 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості позивача до договору №010/0928/82/0289138 від 03.05.2019 у [PERSON] станом на 03.05.2023 утворилась заборгованість у розмірі 31\~950,14 грн, з яких 17\~858, 81 грн - заборгованість за зобов`язаннями, 14\~091,33 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, нарахованих ТОВ «Фінансова компанія «Юрспецфінанс». За правилом ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом п. 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За положеннями статей\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~(надалі -\~ЦК України) зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору ( ч. 1\~ст. 634 ЦК України). Договір відповідно до\~статті 629 ЦК України\~є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1, 2\~ст. 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За положеннями ч. 2 ст.\~1054\~та ч. 1 ст.\~1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання згідно\~ст. 610 ЦК України\~є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 2ст. 1050\~ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Так, відповідно до ч. 1 ст.1048\~та ч.1 ст.1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1ст. 1048\~ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позикодавець мав право стягнути заборгованість з відповідача по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами за договором №010/0928/82/0289138 від 03.05.2019, укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль» до 16.08.2021 року, тобто до пред`явлення відповідачу вимоги про дострокове погашення боргу, після даної вимоги у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, що узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/17048/17. Отже, заявлені ТОВ «Фінансова компанія «Юрспецфінанс» вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позикою за період з 16.08.2021 року по 03.05.2023 року є безпідставними та задоволенню не підлягають. За таких обставин, з урахуванням викладеного, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року в справі №444/9519/12, оскільки відповідач умови за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, право вимоги за цими договором перейшло до позивача, тому суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова\~компанія «Юрспецфінанс» заборгованість за кредитним договором №010/0928/82/0289138 від 03.05.2019 року в загальному розмірі 18\~453,29 грн., з яких 16 735,00 грн заборгованість за дозволеним овердрафтом (збільшений кредитний ліміт), 1\~123,81 грн заборгованість за недозволеним овердрафтом, 594,48 грн. заборгованість за відсотками, як така, що доведена матеріалами справи. Отже, заявлені ТОВ «Фінансова компанія «Юрспецфінанс» вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами за період з 16.08.2021 року по 09.08.2023 року є безпідставними та задоволенню не підлягають. За таких обставин, з урахуванням викладеного, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року в справі №444/9519/12, оскільки відповідач умови за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, тому суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Юрспецфінанс» заборгованість за кредитним договором №010/0928/82/0289138 від 03.05.2019 року в загальному розмірі 18\~453,29 грн. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять і відповідач не надав. Також, стороною позивача заявлено про стягнення судових витрат за надання юридичних послуг в розмірі 3000,00 грн. Відповідно до п. 2 ч. 5\~ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається, серед іншого, розподіл судових витрат. Докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, суд залишає таку заяву без розгляду (ч. 8\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно ч.ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до положень ч. 1, 2\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3\~ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у\~рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи вбачається, що 31.01.2023 року між ФОП [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Юрспецфінанс» було укладено договір №31-01/2023 про надання юридичних послуг. До договору додано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Горбатенко Н.П., ордер №1526688 від 14.02.2025. З акту надання юридичних послуг, складеного 04.03.2025 року, позивачу було надано послуги на суму - 3000,00 грн, додано платіжну інструкцію №1093 від 07.03.2025 про оплату послуг згідно договору №31-01/2023 про надання юридичних послуг. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Також, частиною п`ятою\~статті 137 ЦПК\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою\~статті 137 ЦПК\~обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зауважує, що відповідач не подавав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому суд звертає увагу, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, стороною відповідача не зазначено обставин та доказів, які б дали підстави для зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таким чином, враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача витрат на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1710 грн. При цьому суд вбачає співмірність розміру судових витрат на правничу допомогу, заявлених стороною, із складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (57%) в розмірі 1725,96 грн .

Outcome: partial