Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі [PERSON] вона зареєструвала шлюб 25.11.2006 року. Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 08.02.2019 року, шлюб між ними було розірвано. Від подружнього життя сторони мають повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивачка, на даний час їхній син, [PERSON] , навчається на третьому курсі денної форми навчання у Київському електромеханічному фаховому коледжі. Термін навчання з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2027 року, що підтверджується довідкою №411 від 04 вересня 2025 року. Наразі оплатою за навчання дитини, а також забезпеченням одягом, харчуванням, та всім необхідним опікується виключно позивачка, оскільки дитина проживає разом з нею, а батько дитини проживає окремо, що підтверджується відповідною довідкою, що додається до матеріалів справи. В той же час, відповідач по справі, який на даний час проживає окремо від [PERSON] з їхнім сином, не надає останньому матеріальної допомоги. Як вказує [PERSON] в позовній заяві, на даний час відповідач не перебуває на обліку в лікаря з будь-якими хронічними захворюваннями, являється особою працездатною, інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей на утриманні не має, в зв`язку з чим він має можливість надавати позивачці допомогу на утримання дитини, яка продовжує навчання. Відтак позивачка вважає за можливе просити суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Отже, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від всіх видів заробітку, на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. 29.09.2025 ухвалою Березанського міського суду Київської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилась. Разом з тим, 04.11.2025 через канцелярію суду позивачкою [PERSON] було подано заяву, у якій вона просила справу розглядати у її відсутність, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 34). Відповідачу [PERSON] копія ухвали від 29.09.2025, копія позовної заяви з додатками, судові повістки про виклик до суду, були надіслані судом на адресу місця проживання відповідача, яка також вказана позивачем в позовній заяві. Однак, конверти повернулися до суду з відміткою органів поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 32-33; 38-57). Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тобто, відповідач є належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання в силу вимог ст. 128 ЦПК України. Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, а також надав сторонам строк для подачі відзиву, відповіді на відзив, заперечень. Кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з матеріалами справи, аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог ЦПК України. Відповідач [PERSON] не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, та не подав відзив на позовну заяву. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для відкладення судом розгляду справи, суд не вбачає. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 1 ст.\~12\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 15 ЦК України закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивач, скориставшись правом, наданим ч. 3 ст. 199 СК України, звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів як та з батьків, з ким проживає син. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , про що Виконавчим комітетом Пилипчанської сільської ради Баришівського району Київської області зроблено актовий запис за № 06 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батько: [PERSON] , мати: [PERSON] (а.с. 10). Як вбачається з копії рішення Баришівського районного суду Київської області від 08.02.2019 (яке 11.03.2019 набрало законної сили) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Баришівського районного управління юстиції Київської області (актовий запис № 185) (а.с.9). Відповідно до копії витягу з реєстру територіальної громади № 2025/013198201 від 10.09.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно з копії витягу з реєстру територіальної громади № 2025/013198286 від 10.09.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до довідки, виданою старостою Войтівського старостинського округу Згурівської селищної ради від 10.09.2025 за №03.02-17/132, гр. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] фактично проживають у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно з довідкою № 411 від 04.09.2025, виданою директором Київського електромеханічного фахового коледжу Левон Мирослав Русланович навчається на 3 курсі денної форми навчання в Київському електромеханічному фаховому коледжі з 01.09. 24 по 30.06.27 (а.с. 15). Статтею 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання передбачене ст. 199 СК України. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Навчання дитини має бути її основним заняттям. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені ст. 182 СК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 № 199/9339/16-ц Верховний Суд наголосив, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Суд враховує те, що повнолітній [PERSON] у зв`язку з продовженням навчання на денній формі потребує матеріальної допомоги, оскільки є студентом третього курсу денної форми навчання, натомість його батько [PERSON] має змогу її надавати, оскільки позивач саме на цьому наполягає, а зворотнього суду доведено не було, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Відповідно до\~п.\~1)\~ч.\~1\~ст.\~430\~ЦПК України\~суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відтак, суд допускає негайне виконання рішення. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~"Про\~судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). За правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з огляду на задоволення позову, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. На підставі ст. 7, 180, 182-183, 191, 199-200 Сімейного кодексу України, статті 5 Закону України "Про судовий збір",

Outcome: approved