Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] , правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів 22.10.1996 року, внесеного до реєстрової книги за № 17991 на ім`я [PERSON] . Заяву обґрунтовує\~тим,\~що його\~матері [PERSON] \~на праві\~приватної власності\~належала квартира\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~ [INFO] [PERSON] \~померла.\~Після смерті\~матері відкрилась\~спадщина на\~належне їй\~майно,\~в тому\~числі і\~на квартиру\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Заявник вказує,\~що він\~є єдиним\~спадкоємцем належного\~померлій майна\~за заповітом.\~Зазначає,\~що його\~мати [PERSON] \~за життя\~22.11.2010\~року на\~випадок своєї\~смерті склала\~заповіт,\~згідно якого\~належне її\~вищевказане майно\~заповіла йому.\~Водночас,\~з метою\~реалізації свого\~права на\~спадкування,\~він у вересні 2025 року звернувся до державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що належало матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Проте, 07.10.2025 року отримав відмову у зв`язку із невідповідністю прізвища спадкодавця - « [PERSON] » з прізвищем, вказаним у свідоцтві про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів 22.10.1996 року, внесеного до реєстрової книги за № 17991 - «Лєбедєва». Зазначає, що наявність у документах таких розбіжностей не дає йому можливості прийняти спадщину та реалізувати належне право власності. У зв`язку з наведеним, просить заяву задовольнити. Заява поступила до суду 03.11.2025 року. Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 07.11.2025 року, прийнято заяву та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. При цьому, 02.12.2025 року на адресу суду скерував заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримує, просить про задоволення такої. Представник заінтересованої особи Львівської міської\~ради в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. З врахуванням зазначених обставин та відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників процесу, які не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу 02.12.2025 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності сторін по справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів. Крім того, як зазначив ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» (заява №18986/06; п.57) суд зазначає, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець м.Львова, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с.4-6). Згідно копії свідоцтва про народження заявника Серія [NUMBER] від 08.09.1958 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що також відповідає паспортним даним матері заявника (а.с.9-11). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів 22.10.1996 року, внесеного до реєстрової книги за № 17991, вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво видано згідно з розпорядженням від 22.10.1996 року № 756 (а.с.8). З копії заповіту, складеного у місті Львові Львівської області 22.11.2010 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, про те, що належну їй на праві приватної власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , заповідає своєму синові [PERSON] (а.с.16). Відповідно до\~копії свідоцтва\~про смерть\~Серія [NUMBER] ,\~виданого 22.08.2025\~року,\~вбачається,\~що мати\~заявника [PERSON] \~померла [INFO] ,\~про що\~зроблено запис\~за №\~4662 (а.с.15). Листом державного нотаріуса Третьої Львівської\~державної нотаріальної\~контори Львівської\~області М.Стефанишин від 07.10.2025 року, заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з підстав невідповідності прізвища спадкодавця « [PERSON] » з прізвищем, вказаним у свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів 22.10.1996 року, внесеного до реєстрової книги за № 17991 -\~«Лєбедєва» (а.с.7). Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, судом встановлено, що у паспорті громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , свідоцтві про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів 22.10.1996 року, внесеного до реєстрової книги за № 17991, містяться розбіжності у зазначенні прізвища матері заявника (спадкодавця), які утворились внаслідок застосування правил\~транслітерації та\~позбавляють заявника можливості реалізувати належне йому право власності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження в матеріалах справи, будь якого спору між заявником та заінтересованою особою не має, крім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого законом права на приватну власність, перешкодою чому є невідповідність прізвища матері заявника (спадкодавця) у паспорті громадянина України та документах, що посвідчують таке право, а тому, суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved