Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в особі представника Усенка М.І. звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 7168241 від 01.02.2023 в розмірі 20 950,00 грн, а також судового збору в сумі 2422,40 гривень та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7168241, відповідно до якого відповідачці надано кредит в сумі 5 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені договором. Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачці кредит шляхом перерахування коштів, тоді як відповідачка порушила умови договору та не повернула кредитні кошти в строк передбачений договором. 29.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 97-МЛ, за яким ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 7168241 від 01.02.2023 до [PERSON] відповідно до реєстру боржників. Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 7168241 від 01.02.2023 був виконаний первісним кредитором ТОВ «Мілоан». Станом на дату подання позовної заяви заборгованість становить 20 950,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 5 000,00 грн; заборгованість за відсотками - 15 000,00 грн; заборгованість за комісією - 950,00 грн. Одночасно із поданням позову представник позивача звернувся до суду із клопотанням про витребування від АТ «Універсал Банк» доказів, що містять банківську таємницю та підтверджують належність відповідачці банківської картки, на яку були перераховані кошти кредиту та факт перерахування коштів за договором № 7168241 від 01.02.2023. Ухвалою суду від 24.09.2025 справу прийнято до провадження та постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Також ухвалою від 24.09.2025 про відкриття провадження у справі клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію, що є банківською таємницею. 13.10.2025 на виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду від АТ «Універсал Банк» надійшли докази. Ухвалу про відкриття провадження у справі направлено відповідачці за зареєстрованим місцем проживання, яку вона отримала 02.10.2025, що слідує з даних рекомендованого повідомлення. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідачка не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Статтями 76-79 ЦПК України врегульовано, що доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01.02.2023 [PERSON] шляхом реєстрації через особистий електронний кабінет, що створений в ІТС на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», подала анкету-заяву на кредит № 7168241, в якій містяться: відомості про особу позичальника, сума кредиту 5 000,00 грн, строк на який надається кредит - 15 днів; дата повернення кредиту: 16.02.2023; загальна сума до повернення (сукупна вартість кредиту) - 7 450,00 грн, до якої включено: 5 000,00 грн - сума кредиту; 950,00 грн - комісія за надання кредиту, що нараховується одноразово за ставкою 19,00 % від суми кредиту за договором; 1 500,00 грн - проценти за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. В анкеті-заяві наявна таблиця, яка відображає процес оформлення та розгляду заяви позичальника № 7168241 в ІТС товариства. По заяві позичальника № 7168241 кредитодавцем прийнято рішення 01.02.2023 про погодження умов кредитування. Згідно довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договір про споживчий кредит № 7168241 від 01.02.2023 ідентифікована Товариством. Акцепт договору позичальником здійснено підписанням аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора S64164, який 01.02.2023 відправлено позичальнику на номер телефону [NUMBER] . 01.02.2023 12:03 був підписаний договір про споживчий кредит № 7168241 у формі електронного документу між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , текст якого направлений кредитодавцем в електронний кабінет позичальника. Пунктами 6.1 ? 6.3 договору визначено, що кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема через сайт товариства та/або мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору про його укладення. Приймаючи пропозицію товариства на укладення цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору (у т.ч. Правилами, паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. За змістом кредитного договору сторони погодили такі основні умови: сума кредиту 5000,00 грн (п. 1.2); строк надання кредиту 105 днів з 01.02.2023 і складається із пільгового та поточного періодів (п. 1.3); пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 16.02.2023 (рекомендована дата платежу) (п. 1.3.1); поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 17.05.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п. 1.3.2); термін повернення кредиту, сплати комісії та процентів в рекомендовану дату платежу 16.02.2023, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 17.05.2023 (п. 1.4); комісія за надання кредиту: 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1); проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1 500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2); проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13 500,00 грн, які нараховуються за ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3). Пунктом 1.6 Договору сторони погодили тип процентної ставки ? фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2, 2.3 цього договору, якими погоджено умови сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом, а також пролонгація строку кредитування. Згідно з п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення згідно п. 1.4 договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, п. 3.2.5, 3.2.6 Договору. Пунктом 3.2.6 договору передбачено право кредитодавця відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати свої права за цим договором на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Додатком до договору є Графік платежів, згідно якого у день закінчення строку, на який надано кредит, 17.05.2023 позичальник повинен повернути кредит - 5 000,00 грн, сплатити комісію за надання кредиту - 950,00 грн та проценти - 15 000,00 грн, а всього: 20 950,00 грн. Аналогічні відомості містить Паспорт споживчого кредиту № 7168241. За змістом п. 2.1 договору кредит надається позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . З платіжного доручення № 92653719 від 01.02.2023 встановлено, що TOB «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало перерахувавши 01.02.2023 позичальнику [PERSON] відповідно до договору № 7168241 кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн на картку VISA [NUMBER] . Також з інформації АТ «Універсал Банк» від 10.10.2025, що надійшла на виконання ухвали суду про витребування доказів, встановлено, що на ім`я [PERSON] банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Верифікація особи власника зазначеної банківської картки проводилось згідно з банківськими інструкціями. 01.02.2023 на платіжну картку № [NUMBER] було успішно зараховано платіж у сумі 5 000,00 грн. 29.05.2023 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги № 97-МЛ, за умовами якого та відповідно до Витягу з Додатку до вказаного договору (Реєстру боржників) ТОВ «Мілоан» відступило за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] за договором № 7168241 від 01.02.2023 на загальну суму боргу 20 950,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 5 000,00 грн; заборгованість за процентами - 15 000,00 грн; заборгованість за комісією - 950,00 грн. На підтвердження суми кредитної заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідачки, до позовної заяви долучено складений ТОВ «Мілоан» розрахунок заборгованості за договором № 7168241 у відношенні [PERSON] за період з 02.02.2023 по 17.05.2023. Розрахунок заборгованості свідчить, що у день укладення кредитного договору 01.02.2023 окрім суми кредиту 5 000,00 грн (п. 1.2 договору), позичальнику нарахована та включена до заборгованості комісія за надання кредиту 950,00 грн (п. 1.5.1). Відповідно до п. 1.5.2 Договору протягом пільгового періоду з 02.02.2023 по 16.02.2023 включно нараховано проценти, що становлять 1 500,00 грн (5 000,00 грн х 2,00 % х 15 днів). В подальшому відповідно до п. 1.5.3 Договору кредитодавцем нараховувались відсотки протягом поточного періоду з 17.02.2023 по 17.05.2023 у розмірі 13 500,00 грн (5 000,00 грн х 3,00 % х 90 днів). З урахуванням вищенаведеного, у підсумку свого розрахунку кредитодавець ТОВ «Мілоан» визначив заборгованість позичальника [PERSON] в сумі 20 950,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 5 000,00 грн; заборгованість за процентами - 15 000,00 грн; заборгованість за комісією - 950,00 грн. Судом встановлено, що між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування». За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»; 2) електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ст. 3 цього Закону підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно положень ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Письмовими матеріалами доведено, що 01.02.2023 між кредитодавцем ТОВ «Мілоан» та позичальником [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 7168241 у формі електронного документу, який направлено позичальнику в особистий кабінет, створений в ІТС товариства після надання відповіді про прийняття пропозиції та підписання заявки на кредит з використання аналогу ЕЦП одноразовим ідентифікатором. Позичальник ознайомилась з істотними (основними) умовами кредитного договору, прийняла їх та подала анкету-заяву на кредит № 7168241 від 01.02.2023. Кредитодавець на підставі заяви [PERSON] прийняв рішення про надання кредиту в сумі 5 000,00 грн зі строком користування 105 днів та зі сплатою процентів, що нараховуються за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду за ставкою 2,00 % від суми кредиту (п. 1.5.2) та протягом поточного періоду за ставкою 3,00 % від суми кредиту (п. 1.5.3). Також п. 1.5.1 договору передбачена сплата комісії за надання кредиту (одноразово) в розмірі 19,00 % від суми кредиту що становить 950,00 грн. Сторони погодили порядок та строки нарахування процентів за користування кредитом, особливості яких визначені п. 2.2, 2.3 Договору. Суд звертає увагу, що за змістом ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» станом на дату укладення кредитного договору визначено, що договір про споживчий кредит ? вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором; загальна вартість кредиту для споживача ? сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом; загальний розмір кредиту ? сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; загальні витрати за споживчим кредитом ? витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що встановлено ч. 1 ст. 628 ЦК України, та в свою чергу було дотримано сторонами договору. Укладення кредитного договору на визначених у ньому умовах є результатом вільного волевиявлення відповідачки [PERSON] , з врахуванням, що вона розуміла, що дані умови договору є зручними для неї на ринку фінансових послуг в мережі інтернет. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Таким чином, умови кредитного договору не суперечать нормам чинного законодавства України та погоджені сторонами договору відповідно до ст. 6, 536, 611, 626-628, 1046, 1048, 1054, 10561 ЦК України щодо свободи договору, визначення сторонами його умов, вибору конрагента, тощо. Суд проаналізувавши розрахунок заборгованості на відповідність умовам кредитного договору, встановив, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачкою умов кредитного договору та утворення, у зв`язку із цим заборгованості за кредитом. З розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 17.05.2023 заборгованість за кредитом становить 20950,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 5000,00 грн; заборгованість за процентами - 15 000,00 грн; заборгованість за комісією - 950,00 грн. 29.05.2023 ТОВ «Мілоан» відступило позивачу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором відступлення прав вимог № 74-МЛ за плату право вимоги до боржника [PERSON] відповідно до реєстру прав вимог. Сума грошової вимоги до позичальника [PERSON] визначена кредитодавцем ТОВ «Мілоан». Судом встановлено, що відповідачка взяті не себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, грошові кошти та нараховані проценти за користування позикою, а також комісію не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за зобов`язанням, яка складається із суми основного боргу у розмірі 5 000,00 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 15 000,00 грн; заборгованості по комісії за надання кредиту - 950,00 грн, а отже, сума заборгованості в загальному розмірі 20 950,00 грн є доведеною та підлягає до стягнення. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи, що відповідачкою не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, суд доходить висновку про задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду. За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати: на професійну правничу допомогу. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 2 422,40 грн, у розмірі визначеному у ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що підтверджується банківською квитанцією. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав Договір № 0107 про надання правової допомоги від 01.07.2025; акт наданих послуг № 1592 від 05.09.2025, в якому наведено детальний опис наданих послуг; ордер на надання правничої допомоги від 02.07.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Усенка М.І.; виписку з ЄДРЮО адвокатського об`єднання «Апологет». При вирішенні заяви про компенсацію понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд оцінивши додані представником позивача до заяви документи щодо характеру та обсягу правничої допомоги наданої адвокатом документам наявним у судовій справі, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача таких витрат у розмірі 8 000,00 грн.

Outcome: approved