Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Позивачі звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що вони є власниками виробничого будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . У 2024 році закінчили будівництво самочинно господарським способом господарських будівель. Ніяких дозволів вони не отримували. У лютому 2025 року вони звернулися до бюро технічної інвентаризації для виготовлення технічного паспорту на об`єкт. Після закінчення будівництва позивачі мають на меті отримати документи про право власності на новий об`єкт. У БТІ повідомили, що отримати право власності на нерухоме майно можливо лише після введення його експлуатацію, отримання право власності та реєстрації речового права. Ввести об`єкт нерухомості в експлуатацію позивач не має можливості, так як відповідно до Порядку введення об`єктів в експлуатацію необхідно отримати рішення суду. Провадження у справі відкрито 03.10.2025. Позивачі у судове засідання не з`явилися, надали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи КП «Верхньодніпровське БТІ», у судове засідання не з`явилася, про дату розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав № 329452001 від 18.04.2023 земельна ділянка кадастровий номер 1221055800:01:123:0027 площею - 1.5 га належить [PERSON] на праві спільної власності, розмір частки 1/2; згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав № 325757010 від 14.03.2023 вказана земельна ділянка належить [PERSON] на праві спільної власності, розмір частки 1/4 та 1/4 частина належить [PERSON] згідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 325757016 від 14.03.2023, що також підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 14.03.2023. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав № 325755730 від 14.03.2023 [PERSON] належить 1/8 спільної часткової власності комплексу будівель та споруд загальною площею 528,1 кв.м за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 183 від 14.03.2025, та Витягом з Державного реєстру речових прав № 325754535 від 14.03.2023 підтверджено, що [PERSON] належить 5/8 спільної часткової власності вказаних комплексу будівель та споруд на підставі свідоцтва про право на спадщину № 180 від 14.03.2025 та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя № 177 від 14.03.2023. У 2024 році позивачі, господарським способом, самочинно закінчили будівництво господарських будівель в [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом, виданим ТОВ "Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації" 28 лютого 2025 року. Відміткою про проведення технічного обстеження встановлена можливість його надійної та безпечної експлуатації. Листом від 03.04.2025 Верхньодніпровська міська рада повідомила, що відповідно до Генерального плану селища Новомиколаївка, визначеного актуальним рішенням Новомиколаївської селищної ради від 06.08.2012 № 161-17/УI, комплекс будівель і споруд за вказаною адресою знаходиться на території виробничих будівель, що не суперечить вимогам чинної містобудівної документації. Згідно з Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічне обстеження Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва ТО01:3537-5184-4952-6571 в результаті обстеження комплексу будівель та споруд виробничого призначення за адресою: [ADDRESS] , встановлена можливість їх надійної та безпечної експлуатації та визначено тип висновку-позитивний. Рішенням № 79144190 від 28.05.2025 відмовлено в проведенні реєстраційних дій у зв`язку з відсутністю витягу з ЄДСБ. Між сторонами виникли правовідносини із визнання права власності на нерухоме майно. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статей\~321,\~328 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним, вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, держава не втрачається у здійснення власником права власності. Частиною першою\~статті 376 ЦК України\~передбачено,\~що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно з «Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Мінюсту України № 7/5 від 07.02.2002 визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком. Відповідно до ч. 2 ст.\~5\~Закону\~України\~«Про\~державну\~реєстрацію\~речових\~прав\~на\~нерухоме\~майно\~та\~їх\~обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Згідно частини третьої\~статті 376 Цивільного кодексу України\~право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у вставленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до частини п`ятої\~статті 376 ЦК України\~на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи, що позивачі здійснили будівництво виробничих будівель без отримання проєкту, таке будівництво вважається самочинним будівництвом. Згідно роз`яснень, що містяться в абзаці 4 пункту 9 та в пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 3 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно, а тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону. Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 910/2939/19 виклав правову позицію про те, що зміст приписів\~статті 376 ЦК України\~підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного». При цьому, у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у № 61-33701св18 зроблено висновок про те, що суд має повноваження визнавати право власності на об`єкт самочинного будівництва виключно у двох випадках: право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно; на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. З матеріалів справи вбачається, що позивачами здійснено самочинне будівництво на земельній ділянці, яка належить їм на праві спільної часткової власності. Згідно з порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету\~Міністрів\~України\~від\~13\~квітня\~2011\~р.\~№\~461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Частиною 3 ст.\~375\~ЦК\~України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Оскільки судом встановлено, що позивачі самочинно збудували комплекс будівель та споруд виробничого призначення, який відповідає вимогам містобудівної документації, на призначеній для цього земельній ділянці, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивачі позбавлені можливості в іншому порядку зареєструвати на них права власності.

Outcome: approved