Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право спільної сумісної власності на транспортний засіб (легковий автомобіль) марки - CHEVROLET моделі - NUBIRA (номерний знак - [NUMBER] , рік випуску 2009, об`єм двигуна 1598 см.куб., колір- білий, VIN [NUMBER] ) та здійснити поділ цього транспортного засобу визнавши за [PERSON] право власності на вказаний транспортний засіб, стягнувши з [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини зазначеного вище транспортного засобу в сумі 101\~455 грн. Судові витрати, у тому числі у вигляді сплачених нею при подачі позову судового збору в сумі 1\~211 грн. 20 коп. та витрат на професійну правничу допомогу адвоката, сформованих в день ухвалення рішення суду по суті покласти на відповідача. Ухвалою суду від 22 травня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. У вересні 2024 року [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання сумісною власністю та поділ майна подружжя, яка прийнята ухвалою суду від 03 вересня 2024 року. В зустрічній позовній заяві [PERSON] просить суд визнати за ним та [PERSON] право спільної сумісної власності на гараж (або вартість будівельних робіт та матеріалів витрачених на його будівництва з урахуванням вартості виділення місця для будівництва гаража) під № [NUMBER] в блоку № [NUMBER] Краматорського авто-гаражного кооперативу «Южний», який зареєстрований за [PERSON] . Визнати за ним та [PERSON] право спільної сумісної власності на транспортний засіб (легковий автомобіль) марки - CHEVROLET моделі - NUBIRA (номерний знак - [NUMBER] , рік випуску 2009, об`єм двигуна 1598 см.куб., колір- білий, VIN [NUMBER] ). Поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнавши за ним право особистої власності на легковий автомобіль марки - CHEVROLET моделі - NUBIRA (номерний знак - [NUMBER] , рік випуску 2009, об`єм двигуна 1598 см.куб., колір- білий, VIN [NUMBER] ). Поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнавши право особистої власності на гараж (або вартість будівельних робіт та матеріалів витрачених на його будівництва з урахуванням вартості виділення місця для будівництва гаража) під № [NUMBER] в блоку № [NUMBER] Краматорського авто-гаражного кооперативу «Южний» за [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на його користь судові витрати у вигляді судового збору при подачі зустрічного позову судовий збір в сумі 1\~211 грн. 20 коп.; судового збору при подачі заяви про забезпечення позову в сумі 605 грн. 60 коп.; витрати за проведення судових експертиз та юридичних послуг. Представник [PERSON] адвокат Берзінь С.Л. надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Відповідач надав письмову заяву про слухання справи за його відсутності, свій зустрічний позов підтримує. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов наступного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 07 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого 07 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області актовий запис №721. Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2024 року, що набрало законної сили 13 вересня 2024 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Наразі між сторонами виник спір з приводу поділу майна, що було придбане в період шлюбу. В період шлюбу [PERSON] та [PERSON] , 21 січня 2022 року було придбано та зареєстровано по договору укладеному в ТСЦ на ім`я [PERSON] легковий автомобіль марки - CHEVROLET моделі - NUBIRA (номерний знак - [NUMBER] , рік випуску 2009, об`єм двигуна 1598 см.куб., колір- білий, VIN [NUMBER] ), що підтверджується листом Територіального сервісного центру №1452 №31/27/14-1452 від 17 липня 2024 року, відповідно до якого за [PERSON] зареєстровано вказаний транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] , дата видачі - 21 січня 2022 року. Відповідно до\~статті 60\~СК України,\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 70 СК України У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо\~дружина та\~чоловік не\~домовилися про\~порядок поділу\~майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом.\~При цьому\~суд бере\~до уваги\~інтереси дружини,\~чоловіка,\~дітей та\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення (ст.\~71\~СК України).\~ Майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~є їхньою\~спільною сумісною\~власністю,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (ст. 368 СК України). Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя, не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Судам, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Вищевказане положення закону також кореспондується зі статтею 60 СК України, за якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.\~69\~ч.\~1\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України). Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело та час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Тобто, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Згідно ч.3\~ст.368\~ЦК України\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~є їхньою\~спільною сумісною\~власністю,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Такий правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Вказана позиція є сталою у практиці Верховного Суду. Так, у своїй позовній заяві [PERSON] як і у зустрічній позовній заяві [PERSON] зазначають, що транспортний засіб (легковий автомобіль) марки - CHEVROLET моделі - NUBIRA (номерний знак - [NUMBER] , рік випуску 2009, об`єм двигуна 1598 см.куб., колір- білий, VIN [NUMBER] ) є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] та просять в порядку поділу сумісної власності подружжя визнати за [PERSON] право одноособової власності на транспортний засіб. На думку суду такі позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] законні, обґрунтовані, підтверджені письмовими доказами по справі, а тому підлягають задоволенню у цій частині у повному обсязі. Разом з тим суд звертає увагу на наступне. [PERSON] у своїй позовній заяві зазначає про необхідність в порядку поділу сумісної власності подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини спільного майна подружжя транспортного засобу (легковий автомобіль) марки - CHEVROLET моделі - NUBIRA (номерний знак - [NUMBER] , рік випуску 2009, об`єм двигуна 1598 см.куб., колір- білий, VIN [NUMBER] ) у сумі 101 455 грн. 00 коп. На підтвердження чого надала суду Звіт №20524-001 про оцінку колісного транспортного засобу від 02 травня 2024 року, згідно з яким дійсна ринкова вартість транспортного засобу (легковий автомобіль) марки - CHEVROLET моделі - NUBIRA (номерний знак - [NUMBER] , рік випуску 2009, об`єм двигуна 1598 см.куб., колір- білий, VIN [NUMBER] ) становить 202\~910 грн. 00 коп., відповідно 1/2 частина вартості спірного автомобіля складає 101\~455 грн. 00 коп. [PERSON] надав заперечення на позов та подав зустрічний позов, в якому звернув увагу суду на той факт, що об`єкт оцінки (легковий автомобіль) марки - CHEVROLET моделі - NUBIRA (номерний знак - [NUMBER] , рік випуску 2009, об`єм двигуна 1598 см.куб., колір- білий, VIN [NUMBER] )не був наданий експерту для виконання Звіту №20524-001 про оцінку колісного транспортного засобу від 02 травня 2024 року, що вплинуло на визначення його вартості за завищеною ціною. Зазначив, що з червня 2023 року вказаний автомобіль знаходиться в аварійному стані та потребує капітального ремонту. Крім того, експерта не було попереджено про кримінальну відповідальність. За клопотанням [PERSON] ухвалою суду від 19 листопада 2024 року призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Синельник Анатолію Івановичу на вирішення експерта поставлено питання про ринкову вартість колісного транспортного засобу Chevrolet\~Nubira\~державний номерний\~знак [NUMBER] станом на дату проведення експертного дослідження. 12 вересня 2025 року до суду надійшов експертний висновок експерта Синельник Анатолія Івановича №137/24 від 25 грудня 2024 року, згідно з яким ринкова вартість колісного транспортного засобу Chevrolet\~Nubira\~державний номерний\~знак [NUMBER] на момент огляду автомобіля складає 174\~057 грн. 00 коп. На думку суду в основу судового рішення у частині виплати грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного майна подружжя, зокрема колісного транспортного засобу Chevrolet\~Nubira\~державний номерний\~знак [NUMBER] , слід покласти саме експертний висновок експерта [PERSON] №137/24 від 25 грудня 2024 року, оскільки вказаний експерт надав висновок на виконання вимог Ухвали суду та експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Крім того, вартість колісного транспортного засобу визначена на момент складання експертизи 25 грудня 2024 року та експертом було досліджено вказаний транспортний засіб шляхом його огляду. Таким чином позовні вимоги у частині поділу сумісної власності подружжя та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частини спільного майна подружжя транспортного засобу (легковий автомобіль) марки - CHEVROLET моделі - NUBIRA (номерний знак - [NUMBER] , рік випуску 2009, об`єм двигуна 1598 см.куб., колір- білий, VIN [NUMBER] ) підлягають задоволенню частково, а саме в сумі 87\~028 грн. 50 коп., що становить 1/2 частину вартості автомобіля відповідно до експертного висновку експерта [PERSON] №137/24 від 25 грудня 2024 року (174\~057 грн. 00 коп. / 2 = 87\~028 грн. 50 коп.). Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачкою при подачі позову судовий збір в сумі 1\~211 грн. 20 коп. Стосовно позовних вимог зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання сумісною власністю та поділ майна подружжя у частині визнання права спільної сумісної власності на гараж (або вартість будівельних робіт та матеріалів, витрачених на його будівництво з урахуванням вартості виділення місця для будівництва гаража) та його поділ, суд приходить до наступного. Відповідно до Довідки голови правління Автогаражного кооперативу «Южний» Крутій О.В. [PERSON] була прийнята в члени кооперативу на підставі переоформлення на її ім`я гаражу № [NUMBER] у блоці № [NUMBER] в лютому 2018 року. Будь-які документи або відомості про оформлення технічного паспорта на вказаний гараж чи оформлення права приватної власності на цей об`єкт нерухомого майна суду не надано. Крім того, Довідка голови правління Автогаражного кооперативу «Южний» [PERSON] не може бути належним доказом того, що спірний гараж набуто сторонами в період шлюбу, за відсутності будь-яких інших належних та допустимих доказів, які підтверджували б ці обставини. Також заява про прийняття у члени товариства не доводить набуття [PERSON] спірного нерухомого майна, оскільки не є документом, що засвідчує державну реєстрацію права власності на цей об`єкт. Разом із тим, Довідка голови правління Автогаражного кооперативу «Южний» Крутій О.В. підтверджує, що [PERSON] є членом кооперативу, чим підтверджується набуття гаражу № [NUMBER] у блоці № [NUMBER] не у власність, а у користування [PERSON] , відтак вказане майно не може вважатись спільною сумісною власністю подружжя, і позовні вимоги про поділ майна подружжя в даній частині не підлягають задоволенню як необґрунтовані та недоведені. Крім того, спірний гараж не набув статусу нерухомого майна як об`єкта цивільного права, право власності на гараж в органах державної реєстрації не зареєстрований, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що прийняття [PERSON] у члени Автогаражного кооперативу «Южний» не породжує права власності на спірний гараж. Відповідно до частини першої статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуг, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. За змістом частини першої статті 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Відповідно до частин першої та другої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Відповідно до висновку оціночно-будівельної експертизи судового експерта [PERSON] від 23 травня 2025 року №336/7 будівля гаражу № [NUMBER] \~у блоці\~№12\~Автогаражного кооперативу\~«Южний» містить конструктивні елементи фундамент бетонний стіни цегляні. Таким чином спірний гараж є нерухомим об`єктом. За змістом частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до статті 2 Закону України «Про кооперацію» визначено, що обслуговуючий кооператив кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. На підставі частин першої та другої статті 19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Отже, відповідно до статті 182 ЦК України та Закону України «Про кооперацію» право власності на майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідного до закону. Оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили набуття [PERSON] права власності на спірний гараж під час перебування у шлюбі з [PERSON] , то суд дійшов обґрунтованого висновку, що це майно не може бути об`єктом поділу, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовної вимоги [PERSON] у частині визнання права спільної сумісної власності на гараж та його поділ. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] у частині визнання сумісною власністю та поділ майна подружжя у частині визнання права спільної сумісної власності на гараж (або вартість будівельних робіт та матеріалів, витрачених на його будівництво з урахуванням вартості виділення місця для будівництва гаража) та його поділ. Стосовно визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя вартість будівельних робіт та матеріалів, витрачених на будівництво гаражу з урахуванням вартості виділення місця для будівництва гаража суд враховує наступне. Як зазначено вище, [PERSON] була\~прийнята в\~члени Автогаражного\~кооперативу «Южний»\~ на\~підставі переоформлення\~на її\~ім`я гаражу\~№ [NUMBER] \~у блоці\~№ [NUMBER] \~в лютому\~2018\~року. Відповідно до висновку оціночно-будівельної експертизи судового експерта Пальченко О.Ю. від 23 травня 2025 року №336/7 сторонами не надано технічний паспорт, проектну документацію та правоустановлюючі документи на будівлю гаражу № [NUMBER] у блоці №12 Автогаражного кооперативу «Южний», тому вартість матеріалів була розрахована приблизно з урахуванням необхідних технологій, норм та правил, та складена з урахуванням Кошторисних норм в будівництві. Усі висновки ґрунтуються на економічній ситуації, яка слалася на дату оцінки та протягом часу може змінюватись. Таким чином, суд не може взяти до уваги зазначений висновок експерта, оскільки не доведено факт належності будівельних матеріалів, витрачених на будівництво гаражу жодному з подружжя, тому у задоволенні зустрічного позову [PERSON] у цій частині необхідно відмовити. В даному випадку встановлені всі фактичні обставини справи, враховано доводи сторін, надано належну оцінку доказам у справі та суд застосовує норми права, які регулюють зазначені правовідносини. Висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, та не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, викладених у постановах з зазначеного питання. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року ) (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц). Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам сплачений позивачем за зустрічним позовом при подачі зустрічного позову судовий збір в сумі 1\~211 грн. 20 коп.; витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №137/24 від 25 грудня 2024 року в сумі 2\~500 грн. 00 коп., а всього стягнути - 3\~711 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial