Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. АТ «СК «ІНГО» звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 24.10.2024 в м. Ірпень Київської області, по вул. М. Сингаївського, біля буд. 1Д, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю «Mercedes» номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] та автомобілю «Toyota» номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] в результаті чого було завдано матеріальних збитків. Відповідач [PERSON] є винуватцем у вчиненні вказаної ДТП, а також після ДТП залишив місце пригоди, внаслідок чого постановою Ірпінського міського суду Київської області від 09.01.2025 у справі № 367/11254/24, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Після вищезазначеної ДТП, потерпіла [PERSON] , звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за подією, яка мала місце 24.10.2024 за участю забезпеченого транспортного засобу. Оскільки, даний випадок є страховим, за полісом страхування, позивачем на підставі зібраних документів у справі, враховуючи умови страхування, здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілої в розмірі 20264,38 грн. Враховуючи, що відповідач [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в АТ «СК «ІНГО» за полісом № 221943241, після ДТП 24.10.2024 за його участю самовільно залишив місце пригоди, а позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі, позивач на підставі п.п. в) п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право в порядку регресу на відшкодування сплаченого страхового відшкодування. У зв`язку із чим, просив стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 20264,38 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. Відповідач [PERSON] не погоджуючись з позовом, надіслав на адресу суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що 24.10.2024, приблизно о 19 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] (біля відділення № 5 ТОВ «Нова Пошта») дійсно сталась дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення автомобіля «Mercedes-Benz SPRINTER», номерний знак [NUMBER] , під його керуванням та автомобіля «Toyota RAV4», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вважає, що водій [PERSON] порушив підпункт «и)» пункту 15.9 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), а також пункт 15.13 ПДР України. Саме внаслідок порушення [PERSON] зазначених пунктів Правил і сталося зіткнення транспортних засобів. В порушення підпункту «и)» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, водій [PERSON] зупинив автомобіль «Toyota RAV4» номерний знак [NUMBER] безпосередньо в місті виїзду з прилеглої території, а саме перед воротами в`їзду на прибудинкову територію будинку [ADDRESS] . Вказав, що він виїжджав із зазначеної прибудинкової території, та об`їхав зупинений з порушенням ПДР автомобіль «Toyota», але коли він майже завершив маневр, водій [PERSON] , в порушення пункту 15.13 ПДР України, відкрив задні двері свого автомобіля «Toyota», що створило йому, як іншому учаснику дорожнього руху, перешкоду. Наведене призвело до того, що його автомобіль задньою правою частиною зіткнувся із задніми лівими відчиненими дверима автомобіля «Toyota». Протокол за ст. 122-4 КУпАП був складений на місці дорожньо-транспортної пригоди в його присутності, копія протоколу була надана йому поліцейським. Таким чином, факт його перебування на місці ДТП та складання протоколу в його присутності взаємо виключає його «зникнення» з місця ДТП. Крім того зазначив, що при складанні відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення, він наполягав на тому, що ДТП сталась з вини водія автомобіля «Toyota», але поліцейські категорично відмовились складати відносно водія [PERSON] протокол за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з чим, 25.10.2024 він знову звернувся на лінію «102», повідомив про ДТП, та заявив усне клопотання про складання відносно водія [PERSON] протоколу за ст. 124 КУпАП, але працівники поліції знову відмовились складати протокол. Не погоджуючись з такою позицію поліцейських, він спрямував до Головного управління Національної поліції в Київській області повідомлення про незаконні дії працівників поліції. Жодних заходів щодо об`єктивного визначення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, поліцейськими не вживалось. Протоколи були складені відносно нього лише на підставі пояснень водія автомобіля «Toyota» [PERSON] , без врахування дійсних обставин події. При цьому всі його пояснення і аргументи поліцейськими було проігноровано. Таким чином, матеріали справи не містять об`єктивних доказів залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди за його участю. Також, ані протокол про адміністративне правопорушення, ані матеріали додані до нього не містять в собі належних та допустимих доказів, які б свідчили про умисний характер його дій, як водія, спрямованих на залишення місця ДТП. Наявність однієї лише постанови суду від 09.01.2025 у справі № 367/11254/24 не може бути беззаперечним доказом самовільного залишення ним місця ДТП, а вказана постанова не може мати преюдиціального значення в даній справі, оскільки матеріали даної справи не містять об`єктивних доказів залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди за його участю. Представником позивача [PERSON] надіслано на адресу суду відповідь на відзив, відповідно до якої останній вказує, що доводи відповідача у відзиві є безпідставними, оскільки спрямовані на повторне оскарження обставин, вже встановлених судом у справі про адміністративне правопорушення і виходять за межі предмета цього провадження. У відзиві відповідач фактично намагається поставити під сумнів свою вину в ДТП, однак такі доводи не мають юридичного значення у цій справі. Крім того, відповідачем була подана апеляційна скарга на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 09.01.2025 року у справі № 367/11254/24, яка постановою Київського апеляційного суду від 13.02.2025 була залишена без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін. Таким чином, доводи відповідача, спрямовані на заперечення його вини у вчиненні ДТП та залишенні місця пригоди, не можуть бути предметом нового розгляду у цій цивільній справі, оскільки питання його винуватості вже отримало належну та остаточну правову оцінку. Відповідачем [PERSON] надіслано на адресу суду заперечення, в яких останній вказав, що розмір шкоди, понесеної потерпілим, не підтверджується належними та допустимими доказами. Дорожньо-транспортна пригода сталася 24 жовтня 2025 року. Повідомлення [PERSON] про ДТП, яке додано до позовної заяви, датоване 27 жовтня 2024 року. Дата на повідомленні виправлена. Огляд потерпілого транспортного засобу здійснено лише 06 листопада 2024 року, тобто, через тринадцять днів після події ДТП. До протоколу огляду транспортного засобу не надано жодної фотографії пошкодженого автомобіля. Також не зазначено показник одометру автомобіля на день ДТП. Крім того, як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу, в ньому не заповнено розділ «схема ДТП». Як вбачається із фотографій з місця ДТП, доданих до відзиву на позовну заяву, потерпілий автомобіль «Тoyota» внаслідок ДТП отримав одне єдине незначне пошкодження, а саме подряпину на лівій частині заднього бамперу. Також в протоколі огляду транспортного засобу від 06.11.2024 в графі «відомості про попередні ДТП з вашим ТЗ» зазначено про подряпину на передній лівій двері. Зазначене пошкодження під час ДТП на автомобілі також було відсутнє. Таким чином, всі пошкодження, перелічені в протоколі огляду транспортного засобу від 06.11.2024 автомобіль вірогідно отримав за час експлуатації після ДТП в період з 24.10.2025 по 06.11.2024, а не внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вважає, що позивачем безпідставно виплачено потерпілій особі суму страхового відшкодування, у зв`язку із чим сплачена сума не підлягає стягненню в порядку регресу. Крім того вказав, що звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиціальних обставин, встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях у інших справах. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу. Отже, суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиціальних обставин) повинен самостійно оцінювати обставини (факти), які є предметом судового розгляду та ухвалити рішення з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.04.2024 у справі № 921/186/23, від 13.02.2024 у справі № 910/14138/22, від 31.10.2023 у справі № 902/670/22. Разом з тим, матеріали справи не містять об`єктивних доказів самовільного залишення ним місця дорожньо-транспортної пригоди за його участю. Також, матеріали справи не містять в собі належних та допустимих доказів, які б свідчили про умисний характер його дій, як водія, спрямованих на залишення місця ДТП. Натомість, його перебування безпосередньо на місці ДТП підтверджується відповідними фотографіями та іншими матеріалами, зокрема протоколами з місця ДТП, складеними поліцейськими в його присутності і ним підписаними, а також письмовими поясненнями, наданими ним безпосередньо на місці ДТП. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. \~ \~ \~ \~Представник позивача Сакалюк Д.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві та запереченнях, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.08.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. \~ \~ \~ \~IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~ 24.10.2024 о 19 год. 10 хв. водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter», номерний знак [NUMBER] , рухався по вул. М. Сингаївського, буд. 1Д у м. Ірпені Бучанського району Київської області, у порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху при повороті праворуч не дотримався безпечної бокової дистанції та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Toyota RAV4», номерний знак [NUMBER] , у результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого, водій [PERSON] у порушення вимог пп. «а» п. 2.10 Правил дорожнього руху залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 09.01.2025 у справі № 367/11254/24 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 13.02.2025. Постановою Київського апеляційного суду від 13.02.2025 у справі № 367/11254/24 апеляційну скаргу відповідача [PERSON] на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 09.01.2025, якою його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП залишено без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду Київської області від 09.01.2025 залишено без змін. Відповідальність відповідача [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована у АТ «СК «ІНГО» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № 221943241 від 05.07.2024, укладеного з [PERSON] . Власник транспортного засобу «Toyota RAV4», номерний знак [NUMBER] [PERSON] 27.10.2024 звернулася до АТ «СК «ІНГО» із заявою про виплату страхового відшкодування. З метою встановлення вартості матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу «Toyota RAV4», номерний знак [NUMBER] , 06.11.2024 представником АТ «СК «ІНГО» було проведено огляд вказаного транспортного засобу, про що було складено протокол огляду транспортного засобу № 7519837. \~ \~ \~ \~Згідно страхового акта № 7579220 від 11.11.2024 та ремонтної калькуляції, розмір страхового відшкодування за договором страхування № 221943241 від 05.07.2024 становить 23464,38 грн., розмір франшизи за умовами договору становить 3200 грн., разом до відшкодування 20264,38 грн. \~ \~ \~ \~Згідно розпорядження № 7579220 на виплату страхового відшкодування та платіжної інструкції № 25914 від 15.11.2024 позивачем було сплачено страхове відшкодування в сумі 20264,38 грн. на рахунок [PERSON] . \~ \~ \~ \~ V. Оцінка Суду. \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, ст.1191 ЦК України. Спірні відносини між сторонами врегулюванні Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004, який був чинним на час виникнення відносин (надалі Закон № № 1961-IV). Відповідно до ст. 3 Закону України № № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та /або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, ст.28 Закону № 1961-IV. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, ст.22 Закону № 1961-IV. Відповідно п.п. в), п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону № 1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У даному випадку факт ДТП і завдання шкоди потерпілому підтверджується відповідною постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили та яка має преюдиціальне значення у даній цивільній справі. АТ «СК «ІНГО», в якого застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини [PERSON] і визначеної у встановленому законом порядку. Внаслідок сплати потерпілому суми страхового відшкодування за завдану шкоду первісне деліктне зобов`язання припинилось і АТ «СК «ІНГО» отримало право зворотної вимоги до винуватця ДТП, який в порушення вимог п. 2.10 а) ПДР України, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» «а» залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Суд вважає доводи відповідача [PERSON] щодо відсутності преюдиціального значення постанови суду, якою його визнано винним у вчиненні ДТП хибними та їх відхиляє, з огляду на те, що факт залишення місця ДТП його учасником - відповідачем [PERSON] є преюдиціальним фактом, який встановлено постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, отже ці обставини, відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України, не потребують доказування в даній цивільній справі та є обов`язковими для суду. Інші доводи відповідача [PERSON] зокрема щодо безпідставності виплати страхового відшкодування потерпілій особі через невідповідність пошкоджень транспортного засобу події ДТП є лише припущеннями відповідача, які не спростовують надані позивачем докази, зокрема протокол огляду транспортного засобу, у якому зафіксовані відповідні пошкодження автомобілю, «Toyota RAV4», номерний знак [NUMBER] . В свою чергу, надані відповідачем фотографії, його письмові пояснення до працівників поліції, інші звернення та скарги на працівників поліції з приводу події ДТП суд відхиляє через їх неналежність, оскільки обставини ДТП та вина відповідача [PERSON] у її вчиненні та факт залишенні ним місця ДТП встановлено відповідним судовим рішенням, яке набрало законної сили. Таким чином доводи відповідача є неспроможними, не впливають на встановлені судом обставини справи та їх не спростовують. При таких обставинах, вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 20264,38 грн. в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 3028 грн. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved