Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі за текстом ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 76 050 грн. Зазначає, що 05.12.2023 між [PERSON] та ТОВ «Стар файненс груп» укладено кредитний договір № 04793-12/2023. На підставі договору факторингу № 29042024-1 від 29.04.2024 право вимоги було відступлене від ТОВ «Стар файненс груп» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», заборгованість становить 28 050 грн. 05.12.2023 між [PERSON] та ТОВ «Аванс кредит» укладено кредитний договір № 08556-12/2023. Право вимоги за цим договором перейшло до позивача згідно з договором факторингу № 29042024 від 29.04.2024, заборгованість складає 24 000 грн. 06.12.2023 між [PERSON] та ТОВ «Аванс кредит» укладено кредитний договір № 08557-12/2023. Право вимоги за цим договором перейшло до позивача згідно з договором факторингу № 29042024 від 29.04.2024, заборгованість складає 24 000 грн. Позивач вказує, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за вказаними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 76 050 грн, яку він просить стягнути з відповідача, а також судові витрати, понесені у зв`язку з поданням позову, а саме судовий збір у розмірі 3 028 грн, та 1 514 грн витрат, пов`язаних із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. Заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. У визначену дату та час судового засідання відповідач у справі [PERSON] не з`явився. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У ситуації, що розглядається, суд дійшов висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 26.11.2025 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Кредитний договір № 04793-12/2023 від 05.12.2023, укладений між [PERSON] та ТОВ «Стар файненс груп» Судом встановлено, що 05.12.2023 між [PERSON] та ТОВ «Стар файненс груп» укладено договір про надання фінансового кредиту № 04793-12/2023, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в розмірі кредит в сумі 6 000 грн на 360 днів, останній день строку кредитування 28.11.2024, процентна ставка 2,5 % в день, яка застосовується у межах строку кредитування, строк сплати відсотків кожні 25 днів, кредитні кошти перераховуються на платіжну карту № [NUMBER] (п.1.2, 1.4.1, 1.5, 1.6 договору). Відповідно до п. 4.1.4 договору ТОВ «Стар файненс груп» має право відступити право вимоги. До договору долучено Додаток № 1, який є невід`ємною частиною кредитного договору із визначенням графіків платежів, із зазначенням загальної суми сплати відсотків за увесь час користування кредитом в розмірі 54 000 грн, паспорт споживчого кредиту, який містить відомості про суму кредиту, умови надання кредиту, строк дії договору, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту, які узгоджується з умовами договору. Підписання договору фінансового кредиту, додатку № 1 до договору із визначенням графіку платежів, паспорта споживчого кредиту відповідачем здійснено за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором «W1286», в порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору факторингу № 29042024-1 від 29.04.2024 право вимоги за договором фінансового кредиту № 04793-12/2023 від 05.12.2023 відступлене від ТОВ «Стар файненс груп» (первісний кредитор) до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (новий кредитор), заборгованість становить 28 050 грн. Відповідно до положень п. 1.2. договору факторингу право вимоги від первісного кредитора має передаватись шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги (зразок якого наведено у додатку № 2 до договору). Згідно акту прийому-передачі від 29.04.2024 до договору факторингу передано реєстр боржників. Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 29042024-1 від 29.04.2024 новий кредитор набув право вимоги до відповідача у цій справі на суму 28 050 грн, з яких 6 000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 22 050 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, який складено позивачем, станом на 31.10.2024 заборгованість за договором становить 28 050 грн, з яких 6 000 грн заборгованість за основною сумою боргу та 22 050 грн заборгованість за відсотками, нарахування процентів за користування кредитом новим кредитором з дня отримання права вимоги, 29.04.2024, не здійснювалось. Позивачем не надано детального розрахунку нарахованих процентів за користування кредитом. Відтак, судом проведено власний розрахунок суми процентів за період з дати видачі кредиту, 05.12.2023, до дати передачі права вимоги, 29.04.2024, загальна кількість днів становить 147, відтак, розмір процентів за договором фінансового кредиту складає 20 050 грн (6 000 грн х 0,025 х 147). Окрім того, позивачем не надано доказів на підтвердження обставини перерахування кредитних коштів від первісного кредитора відповідачу у цій справі. Кредитні договори № 08556-12/2023 від 05.12.2023 та № 08557-12/2023 від 06.12.2023 укладені між [PERSON] та ТОВ «Аванс кредит» Судом встановлено, що 05.12.2023 між [PERSON] та ТОВ «Аванс кредит» укладено договір про надання фінансового кредиту № 08556-12/2023, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 6 000 грн на 120 днів, останній день строку кредитування 02.04.2023, процентна ставка 2,5 % в день, яка застосовується у межах строку кредитування, строк сплати відсотків кожні 30 днів, кредитні кошти перераховуються на платіжну карту № [NUMBER] (п.1.2, 1.4.1, 1.5, 1.6 договору). Відповідно до п. 4.1.4 договору ТОВ «Стар файненс груп» має право відступити право вимоги. До договору долучено Додаток № 1, який є невід`ємною частиною кредитного договору із визначенням графіків платежів, із зазначенням загальної суми сплати відсотків за увесь час користування кредитом в розмірі 18 000 грн, паспорт споживчого кредиту, який містить відомості про суму кредиту, умови надання кредиту, строк дії договору, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту, які узгоджуються з умовами договору. Підписання договору фінансового кредиту, додатку № 1 до договору із визначенням графіку платежів, паспорта споживчого кредиту відповідачем здійснено за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором «W818», в порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем не надано детального розрахунку нарахованих процентів за користування кредитом. Відтак, судом проведено власний розрахунок суми процентів за період з дати видачі кредиту, 05.12.2023, до 02.04.2024, 120 днів, відповідно до строку дії кредитного договору, розмір процентів за договором фінансового кредиту складає 18 000 грн (6 000 грн х 0,025 х 120). Окрім того, позивачем не надано доказів на підтвердження обставини перерахування кредитних коштів від первісного кредитора відповідачу у цій справі за договором № 08556-12/2023 від 05.12.2023. Також, судом встановлено, що 06.12.2023 між [PERSON] та ТОВ «Аванс кредит» укладено договір про надання фінансового кредиту № 08557-12/2023, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит в сумі 6 000 грн на 120 днів, останній день строку кредитування 03.04.2023, процентна ставка 2,5 % в день, яка застосовується у межах строку кредитування, строк сплати відсотків кожні 30 днів, кредитні кошти перераховуються на платіжну карту № [NUMBER] (п.1.2, 1.4.1, 1.5, 1.6 договору). Відповідно до п. 4.1.4 договору ТОВ «Стар файненс груп» має право відступити право вимоги. До договору долучено Додаток № 1, який є невід`ємною частиною кредитного договору із визначенням графіків платежів, із зазначенням загальної суми сплати відсотків за увесь час користування кредитом в розмірі 18 000 грн, паспорт споживчого кредиту, який містить відомості про суму кредиту, умови надання кредиту, строк дії договору, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту, які узгоджуються з умовами договору. Підписання договору фінансового кредиту, додатку № 1 до договору із визначенням графіку платежів, паспорта споживчого кредиту відповідачем здійснено за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором «W8846», в порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивачем не надано детального розрахунку нарахованих процентів за користування кредитом. Відтак, судом проведено власний розрахунок суми процентів за період з дати видачі кредиту, 06.12.2023 до 03.04.2024, 120 днів, відповідно до строку дії кредитного договору, розмір процентів за договором фінансового кредиту складає 18 000 грн (6 000 грн х 0,025 х 120). Окрім того, позивачем не надано доказів на підтвердження обставини перерахування кредитних коштів від первісного кредитора відповідачу у цій справі за договором № 08557-12/2023 від 06.12.2023. Відповідно до договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024 право вимоги за договорами фінансового кредиту № 08556-12/2023 від 05.12.2023 та № 08557-12/2023 від 06.12.2023 відступлене від ТОВ «Аванс кредит» (первісний кредитор) до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (новий кредитор), заборгованість становить 48 000 грн., в томі числі з договором кредиту № 08556-12/2023 від 05.12.2023 - 24 000 грн, № 08557-12/2023 від 06.12.2023 - 24 000 грн. Відповідно до положень п. 1.2. договору факторингу право вимоги від первісного кредитора має передаватись шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги (зразок якого наведено у додатку № 2 до договору). Згідно акту прийому-передачі від 29.04.2024 до договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024 передано реєстр боржників. Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору факторингу № 29042024 від 29.04.2024 новий кредитор набув право вимоги до відповідача у цій справі на суму 48 000 грн, з яких 24 000 грн (6 000 грн - основна сума боргу, 18 000 грн заборгованість за процентами) за договором фінансового кредиту № 08556-12/2023 від 05.12.2023, та 24 000 грн (6 000 грн - основна сума боргу, 18 000 грн заборгованість за процентами) за договором фінансового кредиту № 08557-12/2023 від 06.12.2023. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини), на підставі права вимоги, що виникає у позивача внаслідок уступок права вимоги (договорів факторингу). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1054 ЦК України також передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц). Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.12.2023 між [PERSON] та ТОВ «Стар файненс груп» укладено кредитний договір № 04793-12/2023. На підставі договору факторингу № 29042024-1 від 29.04.2024 право вимоги було відступлене від ТОВ «Стар файненс груп» до ТОВ «ФК «ЄАПБ», заборгованість становить 28 050 грн. 05.12.2023 між [PERSON] та ТОВ «Аванс кредит» укладено кредитний договір № 08556-12/2023. Право вимоги за цим договором перейшло до позивача згідно з договором факторингу № 29042024 від 29.04.2024, заборгованість складає 24 000 грн. 06.12.2023 між [PERSON] та ТОВ «Аванс кредит» укладено кредитний договір № 08557-12/2023. Право вимоги за цим договором перейшло до позивача згідно з договором факторингу № 29042024 від 29.04.2024, заборгованість складає 24 000 грн. Надаючи оцінку доказам у справі, суд виходить із того, що відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які підтверджують факт здійснення такої операції. Для кредитних правовідносин належним доказом виникнення обов`язку у позичальника є документи, що підтверджують фактичне перерахування кредитних коштів на його рахунок (банківська виписка, платіжне доручення, підтвердження транзакції тощо). Разом з тим, позивачем не надано належних і допустимих доказів виконання первісними кредиторами свого обов`язку за кредитними договорами - а саме доказів фактичного перерахування коштів на банківський рахунок відповідача. Відсутність таких доказів унеможливлює встановлення факту виникнення кредитних правовідносин між сторонами. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а саме не доведено факт надання позичальнику кредитних коштів за вказаними кредитними договорами та утворення заборгованості у нього перед первісними кредиторами, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частини 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначають, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судовий збір Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог позивача, витрати понесені позивачем зі сплати судового збору слід покласти на позивача. Витрати пов`язані з розглядом справи Позивачем при зверненні до суду зазначено про витрати пов`язані з розглядом справи - витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 1 514 грн, відповідно до попереднього розрахунку. Так, ст. 133, 140 ЦПК України передбачають, що до судових витрат належать, зокрема, витрати пов`язані з розглядом справи - витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду. Позивачем не надано належного розрахунку таких витрат, у зазначеній справі судом забезпечення доказів не застосовано, докази за місцезнаходженням не досліджувались, на підтвердження обставин витребування доказів представником позивача та понесення витрат підтверджуючих документів суду не надано. Відтак, за недоведеності обставини наявності витрат у позивача, пов`язаних з розглядом справ та, прийняте рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, відсутні підстави для прийняття рішення щодо їх розподілу.

Outcome: dismissed