Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 12570,00 грн. Свої позовні\~вимоги обґрунтовує\~тим,\~що 08\~лютого 2023 року\~між ТОВ\~«Мілоан» та\~відповідачем був\~укладений кредитний\~договір №100485876, згідно з умовами якого відповідач отримав 3000 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджується укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника. 27 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено договір відступлення прав вимоги №105 - МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором №100485876 від 08 лютого 2023 року. Таким чином до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка становить 12570,00 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі. Ухвалою судді від 06 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без виклику сторін. Представник позивача зазначив у позовній заяві клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, відзиву до суду не направив. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та відповідні спірні правовідносини. Так, 08\~лютого 2023 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит №100485876, який позичальник підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Z28519 (08 лютого 2023 року oб 11:01), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (пункт 1.1 Договору) (а.с.6-11). Сума кредиту (загальний розмір) становить 3000 гривень. Кредит надається загальним строком на 105 днів і складається із пільгового та поточного періодів (пункти 1.2, 1.3 Договору). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 23 лютого 2023 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з наступного дня за днем завершення пільгового періоду і закінчується 24 травня 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості) (пункти 1.3.1, 1.3.2 Договору). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 23 лютого 2023 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 24 травня 2025 року (останнього дня строку кредитування) (пункт 1.4 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 12570,00 гривень (пункт 1.5 Договору). Комісія за надання кредиту: 570,00 гривень, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (пункт 1.5.1 Договору). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 900,00 гривень, які нараховуються за ставкою 2 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (пункт 1.5.2 договору). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 8100,00 гривень, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (пункт 1.5.3 договору). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] (п. 2.1 Договору). Кредитодавець має право відступати, передавати та будь яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника (пункт 3.2.6 Договору). Графіком платежів за договором, паспортом споживчого кредиту доведено до відома відповідачу інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (а.с.11 на звороті, 12). При підписанні договору відповідач використовував одноразовий ідентифікатор Z28519 (а.с. 13). Згідно із Анкетою-заявою на кредит, відповідач ознайомилась зі всіма складовими частинами договору, заповнив та оформив заявку на отримання кредиту, яку згодом було погоджено ТОА «Мілоан» (а.с.13 на звороті). ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти у розмірі 3000 гривень відповідачу на рахунок, про що свідчить платіжне доручення №59024006 від 08 лютого 2023 року (а.с.14 на звороті). Згідно із відомостями про щоденні нарахування та погашення, випискою з особового рахунку ТОВ «Мілоан», заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 22 жовтня 2025 року становить 12570,00 гривні, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3000,00 гривень, прострочена заборгованість за відсотками 9000 гривні, прострочена заборгованість за комісіями 570,00 гривень (а.с.15, 16). 27 червня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №105 - МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників у реєстрі боржників (а.с.16 на звороті - 22). Про що також був складений акт приймання-передачі реєстру божників від 27 червня 2023 року (а.с.25). Додатковою угодою №1 від 26 серпня 2025 року до Договору відступлення прав вимоги №105 - МЛ/Т від 27 червня 2023 року сторони ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» досягли взаємної згоди щодо зміни в Додаток №1 до Договору форми Реєстру боржників та виклали його в іншій редакції (а.с.24). ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» сплатило на користь ТОВ «Мілоан» кошти згідно із договором відступлення прав вимоги (а.с.25 на звороті). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №105 - МЛ/Т від 27 червня 2023 року (у новій редакції згідно із додатковою угодою №1 від 26 серпня 2025 року) від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 12570 гривні (а.с.26). 16 жовтня 2025 року позивач надсилав відповідачу претензію щодо погашення заборгованості (а.с.26 на звороті). Отже, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладеного договору, а тому до ТОВ «ФК «Кредит - Капітал», перейшло право вимоги за кредитним договором №100485876, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит». Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 статті 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~«Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид Електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Згідно із статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. На час розгляду справи в суді відповідач простроченої кредитної заборгованості не сплатив. В свою чергу відповідач не надав в судове засідання доказів, які б підтверджували хоча б часткове належне виконання ним зобов`язань, взятих перед позивачем, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Беручи до уваги те, що відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, у зв`язку з чим вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим. Отже, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача, на користь позивача суму боргу за кредитним договором у розмірі 12570,00 гривні, тобто в межах заявлених позовних вимог. При розподілі судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2422 гривень 40 копійок пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 100 %). Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір про надання правничої допомоги №0107 від 01 липня 2025 року укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням «Апологет», детальний опис наданих послуг до акту № Д/4498 від 22 жовтня 2025 року, акт № Д/4498 наданих послуг від 22 жовтня 2025 року, згідно із яких вартість виконаних робіт становить 8000 грн, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю. Згідно із положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В свою чергу при встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved