Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Писаренко С.Ю., звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Дніпрорудненської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області про визнання права власності на нерухоме майно. Ухвалою суду від 09.06.2025 було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28.08.2025 задоволено клопотання представника позивача адвоката Писаренка Сергія Юрійовича про зміну предмету позову. Прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до Дніпрорудненської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області, [PERSON] , про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, у новій редакції. Залучено у даній цивільній справі в якості співвідповідача [PERSON] . У своїй уточненій позовні заяві позивач зазначив, що 23.10.2001 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 64,6 кв. м, житловою площею 40,6 кв. м. Згідно з п. 5 Договору, квартира продана за 17458 грн. Договір зареєстрований на Товарній біржі «Інтеграл» в «Журналі реєстрації правочинів» 23.10.2001. Право власності [PERSON] на квартиру було зареєстровано Державним комунальним підприємством «Василівське районне бюро технічної інвентаризації» 03.12.2001 за реєстровим № 15 в реєстраційній книзі № 17. Наразі місто Дніпрорудне Запорізької області перебуває на тимчасово окупованій території. В 2025 році для проведення реєстрації речових прав на нерухоме майно позивач звернувся до державного реєстратора. Згідно з рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] . Департаменту адміністративних послуг Дніпровської міської ради від 05.05.2025 позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з тим, що на запит державного реєстратора не було надано інформаційну довідку від районного комунального підприємства «Василівське бюро технічної інвентариації» Василівської районної ради Запорізької області. Так як усунути цей недолік та отримати відповідь від установи, яка знаходиться на тимчасового окупованій території позивач не має іншої можливості, то звернувся до суду з позовом, де просить визнати право власності на це майно за собою, так як відсутність відповідних відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно перешкоджає позивачу у здійсненні всіх прав власника такого нерухомого майна. Також позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] 23.10 2001 на товарній біржі, так як на дату укладення правочину купівлі-продажу нерухомого майна діяв Закон України «Про товарну біржу», відповідно до якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Наразі через зміну законодавства таким спосіб набуття права власності на нерухоме майно не визнається державними органами. Таким чином, у позивача існує необхідність визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на це майно за позивачем у судовому порядку, так як відсутність відповідних відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно перешкоджає позивачу у здійсненні всіх прав власника такого нерухомого майна. Позивач та його представник про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, у судове засідання не з`явились, у тексті позовної заяви заявляли клопотання про розгляд справи без їх участі. Від відповідача Дніпрорудненської міської\~військової адміністрації\~Василівського району\~Запорізької області,\~який належним\~чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, надійшло клопотання про проведення судового розгляду справи без участі представників відповідача за наявними у справі матеріалами, просили рішення прийняти на розсуд суду. Від відповідача [PERSON] відзиву, заяв чи клопотань не надійшло. Відповідач про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи у спосіб передбачений законом, суд вважає за можливе ухвалити у справі судове рішення на підставі письмових доказів, які наявні у справі. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Частиною першої\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.10.2001 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 64,6 (шістдесят чотири цілих шість десятих) кв. м, житловою площею 40,6 (сорок цілих шість десятих) кв м. Згідно п. 5 Договору, квартира продана за 17458,00 грн. Договір зареєстрований на Товарній біржі «Інтеграл» в «Журналі реєстрації правочинів» 23.10.2001 за № Н-766. Право власності [PERSON] на квартиру було зареєстровано Державним комунальним підприємством «Василівське районне бюро технічної інвентаризації» 03.12.2001 за реєстровим № 15 в реєстраційній книзі № 17, що підтверджується відповідним реєстраційним написом на договорі. Всі технічні характеристики квартири та інформація щодо власника [PERSON] підтверджені технічним паспортом. 05.05.2025 рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] . Департаменту адміністративних послуг Дніпровської міської ради № 78732500 від 05.05.2025 позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою № 65915937 від 20.03.2025, у зв`язку з тим, що не було надано інформаційну довідку від районного комунального підприємства «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради запорізької області на запит державного реєстратора від 25.03.2025. Розпорядженням Кабінету міністрів України від 12 червня 2020 р. № 713-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області» в ході адміністративно-територіальної реформи були визначені адміністративні центри територіальних громад. Так територія м. Дніпрорудне відноситься до Дніпрорудненської територіальної громади з адміністративним центром у м. Дніпрорудне (КОААТУ 2320910400, м. Дніпрорудне), повноваження на території якої до окупації території Василівського району Запорізької області військами Російської Федерації здійснювались Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області. Згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією РФ в Україні з 05.30 год 24.02.2022 введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376. Відповідно до Розділу ІІ зазначеного Переліку тимчасово окупованою територією вважаються Дніпрорудненська міська територіальна громада (UA23040090000031823) з 13.03.2022. Указом Президента України №197/2023 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Запорізькій області» на виконання Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 07.04.2023 утворено Дніпрорудненську міську військову адміністрацію Василівського району Запорізької області. Відповідно до пункту 3 статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на них\~Конституцією\~та законами України повноваження, а також в інших випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до пункту 8 статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування. Отже, у зв`язку з нездійсненням на вказаній території повноважень Дніпрорудненською міською радою, представником інтересів територіальної громади до закінчення воєнного стану є Дніпрорудненська міська військова адміністрація Василівського району Запорізької області. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першою\~статті 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів\~ст. 392 ЦК України\~слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування\~ст.392 ЦК України\~є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Станом на дату укладення договору купівлі-продажу квартири 23.10.2001 в Україні діяла Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 № 121, відповідно до якої державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна проводилась у бюро технічної інвентаризації (пункти 1.4., 1.5., 1.6, 2.1 Інструкції). Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Разом з тим, ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року, яка була чинна станом на 2001 рік, тобто на дату укладення правочину, встановлювала, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Таким чином, процедура реєстрації права власності на квартиру була проведена належним чином в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло на момент набуття позивачем права власності на квартиру. Закон України «Про товарну біржу» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що випливають з приводу членства у товарній біржі, прийнятий пізніше, ніж ЦК УРСР 1963 року, а тому до прийняття ЦК України та зміни інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій укладання та реєстрація на біржі угоди обумовлювала виникнення права власності на майно. Відповідно, вирішуючи спір, необхідно керуватись правилами про переважне застосування норм пізніше прийнятого закону, а також правилом про пріоритет правозастосування спеціальної норми над загальною, а також неможливості погіршення стану особи у разі зміни нормативно-правового регулювання в спірних правовідносинах. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Так правочин обома сторонами повністю був виконаний: відповідачем [PERSON] була звільнена квартира, а позивач [PERSON] сплатив [PERSON] узгоджену між сторонами грошову суму та отримав від відповідача технічний паспорт на квартиру та ключі. На сьогоднішній день [PERSON] на зв`язок з позивачем не виходить. Інших відомостей суду відповідачем не було надано. Враховуючи викладене, із врахувань відсутності порушень діючого законодавства під час укладення договору купівлі-продажу та його виконання, принципу неприпустимості позбавлення права власності, презумпції законності правочинів суд вважає позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу такими, що підлягають задоволенню. Щодо визнання за [PERSON] права власності на нерухоме майно суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач звернувся до державного реєстратора щодо здійснення державної реєстрації на квартиру, але отримав відмову у проведенні реєстраційних дій згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] Департаменту адміністративних послуг Дніпровської міської ради № 78732500 від 05.05.2025 через неможливість в умовах тимчасової окупації міста Василівка Запорізької області неможливо отримати відповідь з Василевського БТІ для підтвердження реєстрації договору та характеристик квартири, яка підлягає державній реєстрації. Отже, відмова у реєстрації права власності на майно перешкоджає позивачу у здійсненні всіх прав власника такого нерухомого майна. Враховуючи викладене, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved