Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальних збитків, завданих пошкодженням речі, з урахуванням втрат від інфляції та трьох відсотків річних, а також, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.03.2024 року о 19 год. 55 хв. в м. Дніпро, по пров. Парусному, буд. 10, водій [PERSON] (далі - Відповідач-1) керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д.н.з [NUMBER] , при виникненні небезпеки для руху, не вжив всіх заходів аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , який зупинився попереду. Позивач стверджує, що своїми діями Відповідач-1 спричинив механічні пошкодження автомобілю «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до Висновку експерта № 031/24 транспортно - товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 21.03.2024 року проведеного судовим експертом [PERSON] вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 68 991 грн. 64 коп. При цьому позивач поніс фактично витрати на ремонт пошкодженого автомобіля «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] у розмірі 74 810 грн. 00 коп., що підтверджується квитанціями про оплату від 29.03.2024 року та 17.04.2024 року, а також, Актом виконаних робіт № 0022 від 17.04.2024 року, складеним ФОП [PERSON] . Крім того, позивач зазначає, що йому внаслідок неправомірних дій [PERSON] заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 5 000 грн. 00 коп. та яка полягає у сильних душевних хвилюваннях, детермінованих наступними чинниками:1)душевні страждання, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна; 2) необхідність докладати численні зусилля для відновлення пошкодженої речі; 3) небажання [PERSON] відшкодувати заподіяні збитки у позасудовому порядку. Далі позивач зазначає, що 19.04.2024 року позивачу з боку ПАТ «НАСК «Оранта» (далі - Відповідач-2, страховик), яка виступала страховиком цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу Mitsubishi Lancer», д.н.з [NUMBER] , було здійснено частково виплату страхового відшкодування у розмірі 31 628 грн. 91 коп. Однак, після направлення представником позивача скарг до вказаної страхової компанії та Національного банку України, з боку ПАТ «НАСК «Оранта» 01.07.2024 року була здійснена додаткова виплата у розмірі 16 152 грн. 82 коп. Таким чином, ПАТ «НАСК «Оранта» виконало власні зобов`язання лише частково на загальну суму 47 781 грн. 73 коп. Крім того, 03.07.2024 року ПАТ «НАСК «Оранта» частково виконало власне зобов`язання з оплати пені за несвоєчасне виконання зобов`язань щодо здійснення страхової виплати на суму 206 грн. 54 коп. Водночас, зобов`язання вищевказаної страхової компанії на суму 19 709 грн. 91 коп. залишаються не виконаними до теперішнього часу з невідомих позивачу причин. Відповідач-1, також, до виконання власних деліктних зобов`язань не приступив до теперішнього часу з невідомих позивачу причин. У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутися до суду та просити суд: 1) стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] матеріальний збиток, завданий внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 7 318 грн. 36 коп., інфляційні втрати у розмірі 258 грн. 63 коп., 3% річних у розмірі 83 грн. 38 коп. та моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. 00 коп. що разом становить 12 660 грн. 37 коп.; 2) стягнути із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 19 709 грн. 91 коп., пені у розмірі 635 грн. 13 коп., інфляційні втрати у розмірі 788 грн. 98 коп., 3% річних у розмірі 97 грн. 11 коп., що разом становить 21 231 грн. 13 коп., а також, вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі, а саме: оплата за проведення товарознавчої експертизи автомобіля «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] у розмірі 3 800 грн. 00 коп., витрати на сплату судового збору у розмірі 968 грн. 96 коп., витрати на оплату професійної правової допомоги у розмірі 5 000 грн. 00 коп., що разом становить 9 768 грн. 96 коп. Представником відповідача-2 Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» подано відзив на позовну заяву, в якому вони просять у задоволені позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» відмовити у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень представник такого відповідача-2 посилається на те, що автомобіль «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] , 2016 року випуску, кузов № [NUMBER] був проданий на аукціоні 08.10.2021 року за 7 700 доларів, що станом на жовтень 2021 року складало 201 740 грн. 00 коп., показання одометра 86 974 миля (139 971 км), втім, у висновку [PERSON] № 031/24 від 21.03.2024 року на ст. 4 вказані показання одометра 132 549 км, що викликає питання. Отже, наявні докази того, що дане авто було відремонтовано і продано 14.05.2024 року, через два місяці після ДТП, а це означає, що виплачених ПАТ «НАСК «Оранта» коштів у розмірі 47 781 грн. 73 коп. цілком вистачило на якісний ремонт. Крім того, у висновку експерта [PERSON] № 031/24 від 21.03.2024 року, сума ПДВ еВ стор. 6 зазначено: вартість складників СС прийнята згідно даних програмного комплексу Audatex з урахуванням надбавки 20%, яка враховує суму ПДВ, на стор. 7 також зазначено: вартість матеріалів для пофарбування прийнята згідно даних програмного комплексу Audatex з урахуванням надбавки 20%, яка враховує суму ПДВ. Згідно Витягу з реєстру платників єдиного податку ФОП [PERSON] , який здійснював відновлювальний ремонт ТЗ, вбачається, що ФОП [PERSON] є платником єдиного податку (2 група) без реєстрації ПДВ, що виключає можливість стягнення зі страховика відповідного податку. З наданих позивачем додатків до позовної заяви неможливо з`ясувати, чи входить ПДВ у розрахунки на обслуговування позовних вимог. Незрозуміло також, що саме мав на увазі експерт [PERSON] , встановлюючи у Висновку, що: 1) вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] , складає 100 682 грн. 11 коп.; 2) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] , складає 68 991 грн. 64 коп. Автомобіль вже відремонтовано, а тому витрат в майбутньому не вбачається. Отже, позивачу необхідно довести фактичні витрати на ремонт, тому що це і є понесений ним збиток, а він все одно наполягає на відшкодуванні збитку по експертизі, як для не відремонтованого ТЗ. Таким чином, розмір заявлених вимог не доведено позивачем за допомогою належних та допустимих засобів доказування, а тому вказані вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з чим, просить відмовити у задоволені позовних вимог повному обсязі. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилався на обставини, що викладені у позовній заяві. Після оголошення перерви, надав до суду письмову заяву про завершення розгляду справи за його відсутності. У такій письмовій заяві просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача -2 ПАТ НАСК «Оранта» у судовому засідання позовні вимоги щодо стягненняіз Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» на користь [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 19 709 грн. 91 коп., пені у розмірі 635 грн. 13 коп., інфляційні втрати у розмірі 788 грн. 98 коп., 3% річних у розмірі 97 грн. 11 коп., що разом становить 21 231 грн. 13 коп., не визнала. Після оголошення перерви, надала до суду письмову заяву про завершення розгляду справи за її відсутності. Позов не визнає в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» страхового відшкодування та просить у цій частині позову відмовити у повному обсязі. Відповідач -1 -[PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Протокольною ухвалою суду від 20.08.2025 року вирішено викликати та допитати експерта [PERSON] . Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 13.03.2024 року о 19 год. 55 хв. в м. Дніпро, по пров. Парусному, буд. 10, водій [PERSON] керував транспортним засобом «Mitsubishi Lancer», д.н.з [NUMBER] , при виникненні небезпеки для руху, не вжив всіх заходів аж до повної зупинки транспортного засобу, або безпечного об`їзду перешкоди, в результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду. Відповідно до Висновку експерта № 031/24 від 21.03.2024 року транспортно - товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного судовим експертом [PERSON] вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 68 991 грн. 64 коп., а вартість відновлювального ремонту даного автомобіля становить 100 682 грн. 11 коп. Також судом встановлено, що транспортний засіб марки «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] , був відновлений коштом позивача. Відновлювальний ремонт вказаного ТЗ було здійснено суб`єктом підприємницької діяльності ФОП [PERSON] , який є платником єдиного податку (2 група) без реєстрації ПДВ, що підтверджується квитанціями про оплату від 29.03.2024 року та 17.04.2024 року, а також, Актом виконаних робіт № 0022 від 17.04.2024 року, складеним ФОП [PERSON] на загальну суму у розмірі 74 810 грн. 00 коп. Матеріалами справи підтверджено, що постановою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10.04.2024 року вирішено [PERSON] звільнити від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв`язку з малозначністю діяння, обмежившись на його адресу усним зауваженням. Судовим розглядом встановлено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», д.н.з [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 215706743. Ліміт відповідальності страховика за таким полісом 160 000 грн. 00 коп., за шкоду, що заподіяна майну, франшиза 1 500 грн. 00 коп. Судом встановлено, що позивач з метою отримання страхового відшкодування 15.03.2024 року звернувся із заявою до ПАТ «НАСК «Оранта». Відповідно до розрахунку страхового відшкодування матеріальний збиток, завданий власнику транспортному засобу «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок пошкодження при ДТП, склав 33 128 грн. 91 коп. без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 51 836 грн. 61 коп., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 33 128 грн. 91 коп. Згідно зі страховим актом № ОЦВ -СП -24-04-4539/1 та відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, ПАТ «НАСК «Оранта», 19.04.2024 року було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 31 618 грн. 91 коп. (33 128 грн. 91 коп. - 1 500 грн. 00 коп. (франшиза) = 31 618 грн. 91 коп.) на рахунок позивача. Як вбачається із матеріалів справи, ПАТ «НАСК «Оранта», розглянуло наданий позивачем Висновок експерта № 031/24 від 21.03.2024 року складений судовим експертом [PERSON], але не вбачає підстав для доплати страхового відшкодування у заявленому розмірі. Натомість ПАТ «НАСК «Оранта» було замовлено Звіт № 01-D/15/44 від 14.05.2024 року відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] , склав 49 281 грн. 73 коп. Матеріалами справи підтверджено, що ПАТ «НАСК «Оранта» було прийнято рішення про доплату 01.07.2024 року страхового відшкодування у розмірі 16 152 грн. 82 коп. (49 281 грн. 73 коп. - 31 628 грн. 91 коп. (сума попередньо сплаченого страхового відшкодування) - 1 500 грн. 00 коп. (франшиза) =16 152 грн. 82 коп.). Матеріалами справи також підтверджено, що ПАТ «НАСК «Оранта» на виконання п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило розрахунок та 03.07.2024 року сплатило на користь позивача пеню у розмірі 206 грн. 54 коп. Оскільки позивач наполягає на тому, що страховою компанією та [PERSON] не відшкодована матеріальна шкода, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.1 ч.1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). В силу ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В даному випадку судом встановлено, постановою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 10.04.2024 року [PERSON] визнано винним у вказаній ДТП, однак вирішено звільнити від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, у зв`язку з малозначністю діяння, обмежившись на його адресу усним зауваженням. В силу дії норм ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що вина [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 13.03.2024 року о 19 год. 55 хв. в м. Дніпро, по пров. Парусному, буд. 10,як володільця джерела підвищеної небезпеки у вигляді транспортного засобу ««Mitsubishi Lancer», д.н.з [NUMBER] доведена в силу вищевказаної процесуальної норми закону. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Спеціальним законом, що регулював на момент виникнення спірних правовідносин питання виплати страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та яким керується страховик цивільно-правової відповідальності був Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Так ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За приписами статті 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20), зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Тобто, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Таким чином внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника». Отже, суд акцентує увагу, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. В даному випадку позов пред`явлено як до страховика та і до страхувальника з мотивів того, що страховик не в повному обсязі виплатив страхове відшкодування, а страхувальник не компенсував різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яке мало б бути виплачено. Щодо розміру страхового відшкодування, яке має бути сплачено потерпілій особі, суд вказує на наступне. На момент виникнення спірних правовідносин у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому вказаним Законом "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону ). Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик

Outcome: partial