Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

У березні 2024 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Миколаївської обласної державної адміністрації, виконавчий комітет Миколаївської міської ради, в якому вона з урахування збільшення позовних вимог просить: зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні [PERSON] з донькою [PERSON] ; встановити способи участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з дочкою [PERSON] , а саме: шляхом побачення у режимі офлайн при особистій зустрічі матері та дитини, кожної першої та третьої суботи та другої та четвертої неділі тижня, починаючи з 12-00 год. до 17-00 год. Зустрічі проводити за попередньою домовленістю матері та дитини. Зустрічі проводити за попередньою домовленістю матері та дитини, з урахуванням стану здоров`я дитини, її бажання, розкладу дня та інших обставин, що мають істотне значення; стягнути з позивача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 421,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.03.2024 року відкрито загальне позовне провадження. Одночасно з цим витребувано у Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як органу опіки та піклування, висновок щодо доцільності задоволення позовних вимог. На виконання цієї ухвалу суду надано висновок про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] . Від [PERSON] 22.05.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість та безпідставність. Одночасно з цим [PERSON] зазначено, що перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю не чинить. Небажання такого спілкування виходить від самої дитини оскільки матір її пригнічує та тисне на нею під час такого спілкування. Від [PERSON] 03.06.2024 року до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. [PERSON] 06.06.2024 року на цю відповідь на відзив на позовну заяву до суду подано заперечення, в якому останній зазначає, що викладене ним у відзиві на позовну заяву підтримує та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.07.2024 року, занесеною до журналу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання з`явилася позивач [PERSON] , яка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. [PERSON] проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні. Також [PERSON] повідомив суду, що перешкод у спілкуванні дитини з матір`ю не чинить. Матір залишила дитину у трирічному віці та покинула переїхала до іншого міста. Анна сама не хоче спілкуватися з матір`ю. Представники третіх осіб до суду не з`явилися з невідомих суду причин. Від представника органу опіки та піклування до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності зазначаючи при цьому, що підтримує висновок органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлено таке. [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Відповідно до рішення Центрального районного суду м. Миколаєва №490/955/19 від 18.06.2019 року шлюб між сторонами розірвано. У психологічній характеристиці [PERSON] , яку складено практичним психологом Вінницького міського центру соціальних служб, зазначено, що у [PERSON] сформовані мотиваційні стимули до позитивних змін в житті, наявні конструктивні плати на майбутнє. [PERSON] емоційна стійкість, оперує причинно-наслідковими зв`язками незалежно від конкретного змісту. Здатна зосередитися на виконанні завдання та в ході виконання управляти мимовільними та довільними процесами. У висновку про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , №552/02.02.01-22/06/14/25 від 08.01.2025 року зазначено, що орган опіки та піклування Виконком Миколаївської міської ради вважає за доцільне визначити порядок участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , встановивши наступний графік, а саме: - перша, третя субота місяця з 12-00 до 17-00 год. та друга, четверта неділя місяця з 12-00 до 17-00 год.; безперешкодно спілкуватися з донькою засобами телефонного чи іншого зв`язку; спосіб участі матері у вихованні дитини може змінюватися за взаємною згодою між батьками, враховуючи інтереси, стан здоров`я та бажання дитини; після проведеної роботи психолога з батьками та дитиною додати в графік участі матері у спілкування та вихованні дитини проведення разом з дитиною першу частину усіх канікул. Одночасно у висновку зазначено, що підстав, які б перешкоджали батьку та матері виконувати обов`язки щодо виховання та догляду за дитиною фахівцями Центру не виявлено. Також зазначено, що на прохання членів комісії надати матері номер телефону доньки - батько категорично відмовився. Батькові було запропоновано попрацювати з психологом для налагодження взаємовідносин з [PERSON] , на що батько промовчав. Виходячи з цього, було видно, що батько перешкоджає матері приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Ст. 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України а заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. У ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991, дата набуття чинності для України 27.09.1991) передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 766/11784/16-ц від 10.02.2022 зазначено, що батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке. Звертаючись до суду із цим позовом [PERSON] вказує на те, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з їх донькою, розповідає дитині, що мати її не любить. Відповідач [PERSON] вказував, що дитина сама не бажає спілкуватися з матір`ю, він жодних перешкод у їх сплакуванні не чинить. У судовому засіданні 18 листопада 2025 року судом з`ясовано думку дитини [PERSON] [INFO] (12 років) щодо можливості задоволення позовних вимог. Під час надання своїх пояснень [PERSON] зазначила, що вона має образу на свою матір за те, що вона залишити її та десь поїхала, а на початку 2022 року, не дозволила виїхати до Польщі разом із дружиною батька. При цьому на питання суду та психолога щодо відновлення спілкування з матір`ю [PERSON] відповідала стримано, однак заперечень щодо такого спілкування не висловлювала. Бажання зустрічатися з матірю [PERSON] висловлювала і під час складання органом опіки та піклування висновку у цій справі. З наявного у справі висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради, як органу опіки та піклування, про порядок визначення участі слідує, що батько дитини [PERSON] категорично відмовився надавати номер телефону дитини її матері. У судовому засіданні 18 листопада 2025 року відповідач [PERSON] забезпечив явку дитини у судове засідання, однак вжив заходів щоб дитина не зустрілася у коридорі суду, не побачилася з матір`ю (дитина чекала в іншому аніж приміщення суд місці) та для її явки в судове засідання судом оголошувалася технічна перерва (11:24:41). Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] звертався до правоохоронних органів з метою недопущення позивача [PERSON] . З наведеного слідує, що відповідач у справі чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] . Враховуючи зазначене та малолітній вік дитини, суд відхиляє доводи відповідача про те, що сама дитина не має бажання бачитися із матір`ю. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідача слід зобов`язати усунути перешкоди та не чинити будь-яких перешкод у спілкуванні матері з дитиною. Спілкування дитини з матір`ю є необхідним для гармонійного розвитку дитини, а відповідач як батько дитини з яким дитина проживає, на думку суду, виходячи із найкращих інтересів дитини має сприяти такому спілкуванню. При цьому суд відхиляє надані позивачем письмові покази свідків, оскільки ці свідки не були допитані у судовому засіданні безпосередньо судом та суд не може достеменно встановити особи, які надали такі покази. Позовні вимоги про визначення матері порядку спілкування з дитиною про визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні матері з дитиною є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню. При визначенні порядку спілкування матері з дитиною, враховуючи інтереси дитини, та відсутність взаємної домовленості батьків, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування з цього питання слід визначити такий порядок участі матері у вихованні дитини, надавши [PERSON] можливість спілкуватися з донькою [PERSON] , [INFO] , встановивши наступний графік, а саме: - перша, третя субота місяця з 12-00 до 17-00 год. та друга, четверта неділя місяця з 12-00 до 17-00 год.; безперешкодно спілкуватися з донькою засобами телефонного чи іншого зв`язку починаючи з 09:00 год. до 21 год.00 хв. кожного дня кожного місця. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути суму судового збору у розмірі 1 211 грн 20 коп. Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Звертаючись до суду із цим позовом позивач вказує, що витрати на правову допомогу у цій справі складають 20 000 грн 00 коп. (10 000 грн 00 коп. сплачену у день укладення договору та 10 000 грн 00 коп. мають бути сплачені після ухвалення судом рішення). В матеріалах справи наявний прибутковий касовий ордер № 17012024К від 17 січня 2024 року та квитанція до нього. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти розміру судових витрат, вказуючи на те, що вони мають бути співмірними із виконаною роботою та складністю справи та просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення суми витрат на правничу допомогу враховуючи виконану адвокатом роботу (складення позовної заяви, подачі її та інших заяв до суду) до 10 000 грн 00 коп.

Outcome: partial