Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

23.09.2025 до суду надійшов цивільний позов [PERSON] до відповідача [PERSON] згідно вимог якого просив розірвати шлюб, укладений та зареєстрований 30.08.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом №43. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилось невдалим, за час спільного проживання між ними не були створені нормальні сімейні стосунки, мають різні характери та погляди на життя. Фактично шлюбні відносини між ними припинились з березня 2022 року, за цих обставин сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим. Спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна немає. Донька проживає разом із відповідачкою, на її утримання позивач добровільно сплачує аліменти. Вважає, що їхнє подальше сумісне життя неможливе, оскільки це не відповідає їхнім інтересам, подальше продовження сімейних відносин та збереження сім`ї є неможливим, тому наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою суду від 25.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст.247\~ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 30 серпня 2008 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом №43, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.08.2008 (а. с. 4). Від шлюбу сторонни мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.04.2010 (а. с. 5). Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України,\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Доводи позивача вказують на те, що у зв`язку з погіршенням взаємовідносин, подружжя остаточно припинили сімейні та подружні стосунки, тому наполягання позивача на розірванні шлюбу базуються на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що згідно до ст.112 СК України є підставою для задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч.8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України, застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідач [PERSON] під час державної реєстрації шлюбу прізвище не змінювала, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст. 264\~ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачем не заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Outcome: approved