Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи. Позивач [PERSON] яка діє в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернулась до суду із позовом до Одеської міської\~радипро\~визнання права\~власності в\~порядку спадкування, яким просить: - встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] ; - встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за малолітніми [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за малолітнім [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що [PERSON] , [PERSON] (діє за згодою брата [PERSON] ), [PERSON] , [INFO] придбали у [PERSON] нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу, зареєстрованого Товарною біржою Центральна Одеська біржа за № 2159/1. Вказаний договір був зареєстрований у Одеському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації об`єктів нерухомості. Починаючи з 10.01.1997 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по день смерті кожного, проживали за адресою: [ADDRESS] . Іншого житла родина [PERSON] не мала. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 02.06.2000 р., актовий запис № 5523. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію смерті, актовий запис № 10688 від 20.10.2019 року. Після смерті братів [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав померлим на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна № 2159/1 від 10.01.1997 року. Спадкоємцем за законом після смерті братів [PERSON] та [PERSON] став [PERSON] , який фактично прийняв спадщину продовжуючи проживати за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 07.10.2024 р., актовий запис № 2217. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його рідні діти: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дітей. Позивачі [PERSON] та [PERSON] після смерті батька - [PERSON] прийняли спадщину, шляхом звернення до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, на підставі яких була заведена спадкова справа № 61/2024, номер у спадковому реєстрі 73198883 від 28.10.2024 року. Приватним нотаріусом було роз`яснено порядок оформлення спадкових прав та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу. Рішенням Суворовського районного народного суду м. Одеси від 23 квітня 2025 року по справі № 523/3397/25, вказаний договір було визнано дійсним. В подальшому листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. № 516/01-16 від 10.12.2024 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадщину та роз`яснено, що для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , на спадкове майно, частина якого належала [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , необхідно звернутися до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини [PERSON] . З огляду на зазначене, позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] мають право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя [PERSON] , однак через вказані обставини, та відмову нотаріуса, вони позбавлені такої можливості здійснити це в позасудовому порядку. ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 18.06.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено дату підготовчого судового засідання. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 18.06.2025 року, витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи №61/2024, номер у спадковому реєстрі 73198883 від 28.10.2024 року заведеної після смерті [PERSON] від 05.10.2024 року та інформацію чи заводились спадкові справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] і [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 30.10.20254 року, закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. ІІІ. Позиції сторін. Позивач [PERSON] приймала участь на попередніх судових засіданнях, на останнє судове засідання надала заяву про підтримання позовних вимог, просила розглянути справу у її відсутність. Належним чином сповіщений представник відповідача у судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв або клопотань до суд у не подавав. Свідок [PERSON] , з`явившись до судового засідання, що проживає за адресою: [ADDRESS] , являлась сусідкою померлих братів. У 1993-1994 роках будинок за адресою: [ADDRESS] придбали брати [PERSON] , вони були ще неповнолітні, все було оформлено на старшого брата [PERSON] , вселились одразу троє братів. У [PERSON] була дружина, [PERSON] , однак свідок не знає, чи перебували вони у шлюбі. [PERSON] зловживав спиртними напоями. [PERSON] вживав наркотики. Після смерті [PERSON] та [PERSON] , в будинку залишився проживати один брат [PERSON] , якого ховала позивачка, більше дружин та дітей у нього не було. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. IV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що предметом позову є визнання права власності за малолітніми [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за законом на будинок [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , який у свою чергу успадкував спадщину на майно від братів [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є рідними братами, що підтверджується повними Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. 10.01.1997 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] придбали у [PERSON] , житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується Договором № 2159/1 купівлі\~продажу нерухомого майна укладеного 10 січня 1997 року на Товарній Біржі «Центральна Одеська біржа» відповідно до ЗУ «Про товарну біржу». Договір було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» за № 19017 у реєстровій книзі 12 доп сторінці 145 від 31.01.1997 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи листом КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 41956/04-04 від 16.07.2024 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.04.2025 року по справі № 523/3397/25, Договір №2159/1 купівлі\~продажу спірного нерухомого майна, був визнаний у судовому порядку - дійсним. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.11.2025 року, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , не зареєстроване за будь-якими особами. Починаючи з 10.01.1997 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по день смерті кожного, проживали за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію смерті, актовий запис № 10688 від 20.10.2019 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 02.06.2000 р., актовий запис № 5523. Після смерті братів [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав померлим на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна № 2159/1 від 10.01.1997 року. Згідно листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. від 15.08.2025 року №316/01-16, спадкові справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] і [PERSON] , який помер [INFO] , не заводились. Згідно Довідки секретаря Комітету мікрорайону «БАЛТСЬКИЙ» у місті Одесі Органу самоорганізації населення від 26.09.2025 року №71, за адресою: [ADDRESS] проживали постійно і вели загальне господарство три брати: - [PERSON] , [INFO] , проживав з 10.01.1997 року до дня смерті [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] , проживав з 10.01.1997 року до дня смерті [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] проживав з 10.01.1997 року до дня смерті [INFO] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 07.10.2024 р., актовий запис № 2217. [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повторного Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 30.03.2024 року. [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією повторного Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 30.03.2024 року. Таким чином, встановлено, що [PERSON] , для позивача [PERSON] був чоловіком, та являється батьком для [PERSON] [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . З матеріалів спадкової справи № 61/2024 вбачається, що [PERSON] 10.12.2024 року, як законний представник [PERSON] та [PERSON] , звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Інших заяв про прийняття спадщини від інших осіб не виявлено. Листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. № 516/01-16 від 10.12.2024 року позивачу як законному представнику було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадщину із зазначенням, що для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та постійно проживав і перебував на реєстраційному обліку за місцем постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , на спадкове майно, частина якого належала [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , необхідно звернутися до суду з позовом про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини [PERSON] , та визнання права власності на майно, з огляду на відсутність оригіналів документів, що підтверджують право власності на майно. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина\~перша\~статті\~15 ЦК України, частина\~перша\~статті\~16 ЦК України). Згідно зі статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями\~1217,\~1223 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини\~першої\~статті\~1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до частин першої-третьої статті\~1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частина\~третя\~статті\~1268 ЦК України\~вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Такий правовий висновок щодо застосування частини\~третьої\~статті\~1268 ЦК України\~викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року в справі № 569/15147/17; від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15-ц; від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19; від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини\~третьої\~статті\~1268 ЦК України\~має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною\~першою\~статті\~29 ЦК України\~визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Положення статті\~29 ЦК України\~не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Позивач, звертаючись до суду із позовом, вказувала, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою : [ADDRESS] , та іншого нерухомого майна в них не було [PERSON] до дня смерті [PERSON] , [PERSON] , проживав разом із ними у житловому будинку [ADDRESS] , який був у їх спільній сумісній власності на підставі Договору купівлі-продажу. Суд констатує, що матеріалами справи підтверджено, що єдиним спадкоємцем який фактично прийняв спадщину після смерті братів [PERSON] та [PERSON] став [PERSON] , який проживав з братами за адресою: [ADDRESS] , на дати їх смерті [INFO] та [INFO] , тобто на день відкриття спадщини. Це підтверджується: листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. від 15.08.2025 року №316/01-16, згідно якого спадкові справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] і [PERSON] , який помер [INFO] , не заводились; Довідкою секретаря Комітету мікрорайону «БАЛТСЬКИЙ» у місті Одесі Органу самоорганізації населення від 26.09.2025 року №71, якою підтверджується проживання братів за однією адресою, на дати смерті кожного; свідченнями свідка [PERSON] . Відповідач, у свою чергу, не надав суду доказів на спростування наданих доказів позивача та показів свідків щодо постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцями на час їх смерті. Таких доказів не містять і матеріали справи. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з вимогами\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення його померлим. Згідно зі\~ст.1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, про що наголошує ч. 5\~ст. 1268 ЦК України. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, якій починається з часу відкриття спадщини (ч.1\~ст. 1270 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно зі\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. На підставі встановлених обставин по справі вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , будучи малолтініми, маючи право на спадкування в порядку першої черги після смерті батька [PERSON] , не можуть набути право власності на спадкове майно в регламентному порядку спадкування через нотаріальну контору та отримати на нього свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому, відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~їх право підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до\~ст. 66 ЗУ «Про нотаріат»\~на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~(пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі передбачено\~ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Під ефективним засобом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект і повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам. Враховуючи вищезазначене, суд встановивши, що за життя [PERSON] був зареєстрований та проживав із спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] , до дня їх смерті, є таким що прийняв спадщину, у відповідності до ст. 1268 ЦК України, що повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, показами свідків, дійшов висновку про задоволення позовних вимог та встановлення факту постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] до дня їх смерті. Згідно ч.4 ст. 1268 Цивільного кодексу України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Тобто, дитина вважається такою, що прийняла спадщину, навіть якщо на момент смерті спадкодавця проживала окремо (пункт 4 статті 1268 Цивільного кодексу України). Одночасно, враховуючи відмову нотаріуса у видачі свідоцтва, також з підстав відсутності оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання за малолітніми [PERSON] , та [PERSON] , в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , права власності на житловий будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , по частині кожному. Згідно з вимогами\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно приписів\~ст. 80 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормою\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved