Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 15.09.2018 у розмірі 18297,97 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що 15.09.2018 відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк»\~з метою\~отримання банківських\~послуг та\~відкриття банківського\~рахунку.\~На підставі\~вказаної Анкети-заяви\~відповідачкою ініційовано\~встановлення кредитного\~ліміту на\~її банківський\~рахунок та\~отримання платіжної\~картки,\~як засобу\~доступу до\~зазначеного рахунку.\~Відповідачці надано\~кредит у\~вигляді встановлення\~кредитного ліміту\~на рахунок\~зі сплатою\~процентів за\~користування кредитом\~у розмірі\~46,80\~%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом\~та видано\~платіжну картку. Відповідачка порушила умови кредитування та не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 29.10.2025 виникла заборгованість в розмірі 18297,94 грн., яка складається з: 11279,81 грн. заборгованість за кредитом, 7083,13 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву (а.с. 12-13). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 8 зворот). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала повністю (а.с. 21). За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відтак, справа розглядається за правилами спрощеного провадження на підставі наявних доказів. Судом встановлено, що 15.09.2018 між сторонами укладено кредитний договір шляхом подання та підписання відповідачкою Анкети-заяви\~про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Крім того, відповідачкою електронним підписом підписано Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком та Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в яких зазначено, зокрема умови кредитування, умови повернення кредиту, відсоткова ставка за кредитом, розмір комісії, пені та штрафів за порушення кредитних зобов`язань тощо. За цим договором про надання банківських послуг відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідачка припинила виконувати, у зв`язку з чим станом на 29.10.2025 виникла заборгованість в розмірі 18297,94 грн., яка складається з: 11279,81 грн. заборгованість за кредитом, 7018,13 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Згідно відомостей з ЄДРПОУ, виписки є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, банківської ліцензії та Статуту, АТ «А-Банк»» є юридичною особою, має право на здійснення банківських операцій. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.\~Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.\~Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.\~Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.\~Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:\~надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; \~заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону; \~вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. \~Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. \~Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема :\~електронного підпису відповідно до вимог законів України\~«Про електронні документи та електронний документообіг»\~та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, 612, 629 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що відповідачка не виконала передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, проти чого не заперечує і сама відповідачка. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідачка визнала позов, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме: 1211,20 грн.

Outcome: approved