Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

У вересні 2025 року позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 350,00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.04.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 946608134, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі 10 000,00 грн., строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,65 % від суми кредиту за кожний день користування. Позивач вказує, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 37 350,00 грн., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 10 000,00 грн, заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 27 350,00 грн. Крім того, зазначив, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», в тому числі і за договором № 946608134 від 26.04.2024 року. 19.12.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 19/1224-01, відповідно до якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», в тому числі і за договором № 946608134 від 26.04.2024 року. 08.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «Юніт Капітал», в тому числі і за договором № 946608134 від 26.04.2024 року. Враховуючи викладене, позивач звернуся до суду за захистом свої прав та стягненням заборгованості за кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2025 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12.09.2025 цивільну справу за зазначеним вище позовом було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Сповіщався належним чином, проте повідомлення не було вручено та повернулось до суду за закінченням терміну зберігання. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У постановах від 14.08.2020 від 13.01.2020 у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Судом установлено, що 26.04.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 946608134, згідно якого товариство надало [PERSON] кредит у розмірі 10 000,00 грн., строком на 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за його користування. Паспортом споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору кредитної лінії №946608134 від 26.04.2024 обумовлено, що кредитна лінія надається на споживчі цілі у розмірі 10 000,00 грн. до 1826 днів (дисконтний період 30 днів з можливістю продовження) де загальні витрати за кредитом становлять 4500 грн, а орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 14 500,00 грн. Встановлено, що основна сума кредиту повертається протягом 30 календарних днів після закінчення строку дії договору чи його дострокового припинення. Проценти за користування кредитом виплачуються в кінці дисконтного періоду, а у разі користування кредитом понад встановлений строк дисконтного періоду, кожного дня користування кредитом. Відповідно до п. 9.2.2.1. договору позичальник зобов`язався здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором. Таким чином, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» належно виконало умови договору, надавши [PERSON] кредитні кошти. Однак, [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе за договором зобов`язання, своєчасно не повернула кредит, не сплатила проценти за користування кредитом. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «Таліон Плюс», в тому числі і за договором № 946608134 від 26.04.2024 року. 19.12.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 19/1224-01, відповідно до якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», в тому числі і за договором № 946608134 від 26.04.2024 року. 08.07.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Ейс»», в тому числі і за договором № 946608134 від 26.04.2024 року. Як вбачається з наданого ТОВ «ФК «Ейс»» розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] та реєстру боржників № б/н від 08.07.2025 року має заборгованість у розмірі 37 350,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 27 350,00 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що на підставі наданих доказів встановлено, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів за укладеним договором про надання кредиту, право вимоги за яким перейшло до позивача, не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн, а також понесені позивачем витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 7 000 грн., що підтверджується Договором про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025 року, Додатковою угодою № 25770843477 до Договору про надання правничої допомоги № 09/07/25-01 від 09.07.2025, Актом прийому-передачі наданих послуг від 17.07.2025 року. На підставі ст. 509, 526, 546, 612, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved