Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-27 00:00:00

10 жовтня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 23462-10/2022 від 25 жовтня 2022 року заборгованість в розмірі 58500,00 гривень, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи. Представник позивача позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № 23462-10/2022.\~Кредитний договір\~підписано електронним\~підписом позичальника,\~відтвореним шляхом\~використання позичальником\~одноразового ідентифікатора\~і був\~надісланий на\~номер мобільного\~телефону відповідача\~ [PERSON] який він вказав при підписанні договору. 29 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено\~Договір факторингу\~№ 29062023,\~у відповідності\~до умов\~якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» Права Вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру Боржників до Договору факторингу № 29062023 від 29.06.2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 58500,00 гривень за договором позики № 23462-10/2022 від 25.10.2022 року, з яких: 15000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 43500,00 гривень - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в сумі 58500,00 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3028 гривень. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 13 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 листопада 2025 року відкладено розгляд справи в зв`язку з неявкою відповідача. В судове засідання 28 листопада 2025 року сторони не з`явилися. Представник позивача\~в позовній заяві зазначив про слухання справи у його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, був належно повідомлений про час і місце судового розгляду, повістка на судове засідання не вручена, підстава - «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням особи, відзиву та заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відповідач повідомлявся на адресу, яка вказана у відповіді № 1881516 від 13 жовтня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В силу ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, 25 жовтня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвеструм» та відповідачем\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № 23462-10/2022. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора W 550 і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача [PERSON] , який він вказав при підписанні договору. Відповідно до п. 1.1.-1.3. Договору, товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 15000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі\~кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби Клієнта. Кредит надається строком на 25 днів, тобто до 18.11.2022 року. Дата надання кредиту 25.10.2022 року. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730,0% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,00% (процентів) на добу. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Згідно п. 2.1. Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п. 2.3. Договору, у разі якщо Клієнт не сплатив кредит у строк передбачений в п. 1.2. цього Договору, нарахування процентів здійснюється на загальних умовах за стандартною процентною ставкою (2,5% на добу) з першого дня користування кредитними коштами, при цьому Клієнт погоджується, що такий перерахунок процентів за користування кредитом не є односторонньою зміною умов договору. Згідно графіку платежів, який є додатком №1 до Договору, загальна сума заборгованості за вказаний період складає 22500,00 грн., яка складається з 15000,00 грн.\~тіла кредиту, 7500,00 грн.\~процентів за користування кредитом. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 23462-10/2022 від 25 жовтня 2022 року, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором не погашена, залишок заборгованості складає 58500,00 грн., яка складається з: 15000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту; 43500,00 грн.\~заборгованості за відсотками. ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 15000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку № [NUMBER] хх-хххх-9775, що підтверджується листом вих. № 2919_250721151101 від 21.07.2025 року згідно якого 25 жовтня 2022 року 08:40:20 були перераховані кошти на суму 15000,00 на картку 4009-90хх-хххх-9775. У ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення\~Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 1\~статті 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст.\~526,\~527 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Згідно з\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. ст.\~610,\~612 ЦК України\~- порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому банком кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості. Щодо переходу до нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» прав первісного кредитора у кредитних зобов`язаннях, суд зазначає наступне. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно з ст. 514, ч.1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, судом встановлено, що 29 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» укладено\~Договір факторингу\~№ 29062023,\~у відповідності\~до умов\~якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» Права Вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року, який підписаний Сторонами 29 червня 2023 року Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 5020, після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей. Загальна сума заборгованостей складає 91912717,48 гривень. Реєстр Боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов Договору факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року, будь-яких зауважень до зазначеного Реєстру немає. Згідно платіжної інструкції від 04 липня 2023 року № 19887 ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «Фінансова компанія\~«Інвеструм» 1767952,98 гривень оплата за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 29062023 від 29 червня 2023 року. Відповідно до Реєстру\~Боржників додаток\~№ 1\~до Договору\~факторингу №\~29062023 від 29 червня 2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі\~58500,00\~гривень за\~договором позики\~№ 23462-10/2022\~від 25.10.2022\~року,\~з яких\~15000\~гривень \~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу;\~43500,00\~гривень -\~сума заборгованості\~за відсотками (в\~Реєстрі Боржників\~під №\~1594\~значиться [PERSON] , ІПН Боржника [NUMBER] , номер Кредитного договору 23462-10/2022). Вищезазначені докази, надані позивачем в підтвердження переходу прав вимоги від первісного кредитора до нього, суд визнає достатніми та обґрунтованими, та приходить до висновку, що позивач правомірно набув права вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту № 23462-10/2022 від 25 жовтня 2022 року. Всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~за договором\~№ 23462-10/2022 від 25\~жовтня 2022\~року у\~ [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 58500,00 гривень, з яких 15000,00 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 43500,00 гривень - сума заборгованості за відсотками. Таким чином між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позивач відповідно до\~ст. 1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. З огляду на викладене, нарахування позивачем за кредитним договором після 18.11.2022 року відсотків за кредитом є незаконним. Тому заявлена позивачем вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками за кредитним договором після вказаної дати є безпідставною та не підлягає до задоволення. Крім того, п. 4.3. Договору визначено що, у разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 2.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 (ста восьмидесяти) календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору. Виходячи з вищевказаних положень п. 4.3. Договору, позивач просить стягнути з відповідачки проценти, що по своїй суті є штрафними санкціями, які передбачені\~ст. 625 ЦК України\~та є мірою відповідальності боржника за порушення ним зобов`язання з повернення кредиту. Так, відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625\~ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. У статті 625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання (пункт 17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц). Тому наслідки порушення грошового зобов`язання не можуть залежати від того, з яких підстав виникло грошове зобов`язання: з позадоговірних чи договірних відносин, або з якого саме договору. Якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема - настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Наприклад, якщо боржник не сплатив гроші за куплене майно, надані послуги в певній сумі, то прострочення грошового зобов`язання не змінює його розміру, яке залишається без змін незалежно від часу прострочення, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України. Так само якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України. Підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, наприклад, замовник робіт або послуг, який прострочив їх оплату, має сплачувати проценти річних за статтею 625 ЦК України, розмір яких може бути зменшений судом, якщо він надмірно великий порівняно зі збитками кредитора, а за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом. Викладене вище свідчить, що наслідки порушення грошового зобов`язання є однаковими незалежно від того, з якого договору таке зобов`язання виникло: з договору купівлі-продажу, договору про виконання робіт, кредитного договору тощо. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625\~ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625\~ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.22)). При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Такі висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Згідно п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином враховуючи вищевикладене, а також той факт, що нарахування заборгованості відповідачу за процентами після 18.11.2022 року є по суті мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання в розумінні положень\~ст.\~625 ЦК України, суд приходить до висновку про неможливість її стягнення. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав обов`язку за договором кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за вказаним кредитним договором підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 22500,00 грн., яка складається з: 15000,00 грн. - суми заборгованості за тілом кредиту та 7500,00 грн. - відсотків за користування кредитом, які зазначені в графіку платежів та є додатком до Договору про надання фінансового кредиту № 22462-10/2022. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1\~ст.141 ЦПК України). Згідно з платіжною інструкцією № 135413 від 23.09.2025 року позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3028,00 грн. Оскільки позов задоволено у процентному відношенні на 38,46 %, то відповідно і сума стягнення судового збору на користь позивача підлягає до стягненню з відповідача в розмірі 1164,57 гривень (3028,00 х 38,46 % / 100)

Outcome: partial