Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Хейніса О.Г. за допомогою системи «електронний суд» звернулося до суду з даним позовом., в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08.09.2020 приватним нотаріусом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною та зареєстрований в реєстрі за № 30199. Позов мотивовано тим, що 08.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №500802531 від 03.07.2017 у сумі 45\~576,63 грн., зареєстрований в реєстрі за №30199. На виконання вказаного виконавчого напису 14.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження №63302366. Вказаний вище виконавчий напис позивач вважає незаконним, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим, а також розмір заборгованості не є безспірним. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.11.2025 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с.36) Представник відповідача АТ «Сенс Банк» - Михницький Г.Ю. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки АТ «Сенс Банк» відступило право вимоги до відповідача ТОВ «Дебт Форс», а тому АТ «Сенс Банк» не є належним відповідачем у справі. Виконавчий напис вчинено правомірно, на підставі усіх необхідних документів. Заборгованість відповідача була безспірною. Крім цього, подав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомого, що вартість витрат на професійну правничу допомогу позивача є неспівмірним складності справи. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Хейніса О.Г. в судове засідання не з`явилися, проте останнім до позовної заяви долучено клопотання про розгляд справи у їх відсутність. (а.с.19) Представник відповідача АТ «Сенс Банк» - Михницький Г.Ю. в судове засідання не з`явився, проте у відзиві просив розгляд справи здійснити у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03.07.2017 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500802531, який складається з оферти та акцепту, відповідно до умов якого позивачу надано кредит у сумі 35\~476,40 грн., строком до 04.07.2020. В договорі сторони також узгодили розмір відсотків та порядок їх нарахування. (а.с.13-16) Судом було встановлено, що вказаний кредитний договір не посвідчено нотаріально 25.05.25021 приватним нотаріусом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №500802531 від 03.07.2017 у сумі 45\~576,63 грн., зареєстрований в реєстрі за №30199. (а.с.8) 16.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження №63302366 з виконання вказаного вище виконавчого напису. (а.с.10) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. у вказаному виконавчому провадженні замінено стягувача з АТ «Сенс-Банк» на ТОВ «Дебт Форс». (а.с.9) За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: "11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу", п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 08.09.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Судом встановлено, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та позивачем договір про надання кредиту №500802531 від 03.07.2017, який надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19). Отже, виходячи з наведеного вище, беручи до уваги, що виконавчі написи вчинено без дотримання умов вчинення виконавчого напису, щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а саме: кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису не був посвідчений нотаріально, даний позов підлягає задоволенню. При цьому суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що оскільки право вимоги було відступлене, то АТ "Сенс-Банк" є неналежним відповідачем, оскільки відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким порушено право позивача, тобто, на особу, яка зверталася за виконавчим написом. В даному випадку виконавчий напис вчинено за ініціативою АТ "Альфа-Банк", який в подальшому змінив назву на АТ "Сенс Банк", а тому саме він є належним відповідачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. На підтвердження понесених витрат та їх розміру до позовної заяви було долучено наступні докази: копію договору про надання правової допомоги від 09.10.2025, укладеного між адвокатом Хейнісом О.Г. та [PERSON] (а.с. 20-21); копію додаткової угоди №1 від 09.10.2025 до договору про надання правової допомоги від 09.10.2025 (а.с.23); копію квитанції до прибуткового касового ордеру №09-1/10/25 (а.с.22). В додатковій угоді №1 від 09.10.2025 до договору про надання правової допомоги від 09.10.2025 сторони погодили, що сума гонорару адвокату становить 15\~000 грн. Факт сплати гонорару позивачем підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру №09-1/10/25. Водночас, суд звертає увагу на наступне. Верховний Суд у постанові від 17 серпня 2022 року у справі № 580/3324/19 дійшов висновку, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved