Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-24 00:00:00

02 липня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Управління соціальної та ветеранської політики Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до [PERSON] , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення залишку переплати перерахованої щомісячної адресної соціальної матеріальної допомоги дітям-сиротам та окремим категоріям осіб з інвалідністю. Відповідно до позовних вимог, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] залишку переплати перерахованої щомісячної адресної соціальної матеріальної допомоги дітям-сиротам та окремим категоріям осіб з інвалідністю за період з 01 січня 2023 року до 30 червня 2024 року в сумі 21 447,24 грн на користь Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат,та понесені судові витрати в сумі 3028,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 05 червня 2020 року до Управління звернулась [PERSON] із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, зокрема, державної соціальної допомоги, компенсацій та пільг, зокрема державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, а саме допомоги інвалідам з дитинства ІІ групи. Відповідачем до заяви додано виписку з акту МСЕК про встановлення ІІ групи інвалідності з дитинства від 08 квітня 2020 року № 433535 серії 12 ААБ, в якому вказано, що інвалідність встановлена з 25 лютого 2020 року до 01 березня 2021 року. Враховуючи надані відповідачкою документи та матеріали особової справи, рішенням Управління від 28 липня 2020 року [PERSON] призначено допомогу на особу з інвалідністю з дитинства ІІ групи, а саме: державна соціальна допомога з 25 лютого 2020 року до 30 червня 2020 року; з 01 липня 2020 року до 28 лютого 2021 року; державна адресна допомога з 25 лютого 2020 року до 30 червня 2020 року, з 01 липня 2020 року до 28 лютого 2021 року. Вказує, що після надання відповідачкою довідки МСЕК від 22 березня 2021 року № 883319 серії 12 ААБ, якою встановлена інвалідність з дитинства ІІ групи, а саме з 01 березня 2021 року до 01 березня 2021 року відповідачці продовжено строк надання усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг до 28 лютого 2022 року. Враховуючи норми постанови №214 Кабінету Міністрів України та те, що строк закінчення виплати допомоги яку було призначено відповідачці припав на період дії воєнного стану [PERSON] продовжено виплату допомоги з 01 березня 2022 року без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту. 02 травня 2024 року відповідачка надала до Управління, зокрема свідоцтво про шлюб, та довідку МСЕК від 02 травня 2024 року № 738820 серії 12 ААГ про встановлення ІІ групи інвалідності з дитинства. Управлінням прийнято рішення від 09 травня 2024 року про призначення допомоги [PERSON] як на особу з інвалідністю з дитинства ІІІ групи, з урахуванням періоду заліку зміни інвалідності з ІІ групи на ІІ, а саме з 01 лютого 2022 року державна соціальна допомога з 01 лютого 2022 року до 31 березня 2026 року; державна соціальна допомога з 01 лютого 2022 року до 31 березня 2026 року; щомісячна допомога до ДСД з 01 березня 2022 року до 31 грудня 2023 року. Позивач зазначає, що відповідно до розпоряджень Київського міського Голови від 31 січня 2023 року № 65 та від 31 січня 2024 року № 89 надання щомісячної адресної соціальної матеріальної допомоги особам з інвалідністю ІІ групи, які є одержувачами державної соціальної допомоги, не передбачено. Відповідно до розпоряджень Київського міського Голови від 31 січня 2023 року № 65 та від 31 січня 2024 року № 89 за період з 01 січня 2023 року до 30 червня 2024 року відповідачу було нараховано 1200,00 грн щомісячно, а всього 21 447,24 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року, провадження у цивільній справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, та роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи, та наслідки їх неподання. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 05 червня 2020 року до Управління звернулась [PERSON] із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, зокрема, державної соціальної допомоги, компенсацій та пільг, зокрема державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, а саме допомоги інвалідам з дитинства ІІ групи. (а. с. 42-43) Відповідачем до заяви додано виписку з акту МСЕК про встановлення ІІ групи інвалідності з дитинства від 08 квітня 2020 року № 433535 серії 12 ААБ, в якому вказано, що інвалідність встановлена з 25 лютого 2020 року до 01 березня 2021 року. (а. с. 18) Рішенням Управління від 25 лютого 2020 року [PERSON] призначено допомогу на особу з інвалідністю з дитинства ІІ групи, а саме: державна соціальна допомога з 25 лютого 2020 року до 30 червня 2020 року у розмірі 1310,40 грн; з 01 липня 2020 року до 28 лютого 2021 року у розмірі 1369,60 грн; державна адресна допомога з 25 лютого 2020 року до 30 червня 2020 року у розмірі 327,60 грн, з 01 липня 2020 року до 28 лютого 2021 року у розмірі 342,40 грн. (а. с. 28) Рішенням Управління від 26 лютого 2021 року [PERSON] призначено допомогу на особу з інвалідністю з дитинства ІІ групи, а саме: державна соціальна допомога з 01 березня 2021 року до 28 лютого 2022 року у розмірі 1415,20 грн; державна адресна допомога з 01 березня 2021 року до 28 лютого 2022 року у розмірі 353,80 грн. (а. с. 26) Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 214 «Про деякі питання надання державної соціальної допомоги на період введення воєнного стану» установлено, що на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування надання державної соціальної допомоги здійснюється з урахуванням таких особливостей: строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям, допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, допомоги на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність, щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату (далі - державна соціальна допомога), яку було призначено раніше, продовжується на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування і виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі їх утворення) рад. Надалі виплата [PERSON] продовжувалась автоматично у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану. 02 травня 2024 року [PERSON] звернулася до Управління з заявою про внесення змін по особовій справі. До заяви додано: зокрема свідоцтво про шлюб, відповідно до якого відповідачкою змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а. с. 31); довідку МСЕК від 02 травня 2024 року № 738820 серії 12 ААГ про встановлення [PERSON] ІІІ групи інвалідності з дитинства. Залік з 01 лютого 2022 року до 18 березня 2024 року (а. с. 16). Управлінням прийнято рішення від 09 травня 2024 року про призначення допомоги [PERSON] як на особу з інвалідністю з дитинства ІІІ групи, з урахуванням періоду заліку зміни інвалідності з ІІ групи на ІІ, а саме з 01 лютого 2022 року державна соціальна допомога з 01 лютого 2022 року до 31 березня 2026 року; державна соціальна допомога з 01 лютого 2022 року до 31 березня 2026 року; щомісячна допомога до ДСД з 01 березня 2022 року до 31 грудня 2023 року. (а. с. 27) 22 липня 2024 року Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат звернулося до Управління з листом № 04/1828-12 в якому просить вирішити питання про утримання залишку переплати перерахованої щомісячної адресної соціальної матеріальної допомоги дітям-сиротам та особам з інвалідністю в сумі 21 447,24 грн. за період з 01 січня 2023 року до 30 червня 2024 року. У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до статті 1 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років. Згідно статтею 2 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» державна соціальна допомога призначається у таких розмірах: особам з інвалідністю з дитинства I групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам з інвалідністю з дитинства II групи - 80 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; особам з інвалідністю з дитинства III групи - 60 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; Державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства призначається на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. На дітей з інвалідністю державна соціальна допомога призначається на строк, зазначений у медичному висновку, який видається у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, але не більш як по місяць досягнення дитиною з інвалідністю 18-річного віку. (Стаття 4 ЗУ «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю»). Відповідно до розпоряджень Київського міського Голови від 31 січня 2023 року № 65 та від 31 січня 2024 року № 89 надання щомісячної адресної соціальної матеріальної допомоги особам з інвалідністю ІІ групи, які є одержувачами державної соціальної допомоги, не передбачено. Згідно пункту 26 порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 року № 79 «Про деякі питання призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю якщо отримувачем приховано чи подано недостовірні дані або органом Пенсійного фонду України отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та визначення їх розміру, що призвело до надмірних виплат коштів, органи Пенсійного фонду України визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану отримувача; повідомляють отримувачу про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Відповідно до пункту 27 Порядку, надміру виплачені кошти державної соціальної допомоги, надбавки на догляд повертаються: отримувачем самостійно; за згодою отримувача у повному обсязі за рахунок наступних виплат; за рішенням органу Пенсійного фонду України за рахунок наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги, надбавки на догляд такі суми стягуються в судовому порядку. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. (ст. 1215 Цивільного кодексу України) Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 201/9127/21 (провадження № 14-33цс24) визначила загальні правила щодо застосування статті 1212 ЦК України, та зазначила, що кондикція у її класичному розумінні є самостійним позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності або іншого майнового права, спрямованим на повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, тому учаснику цивільних відносин, за чий рахунок відбулося таке неправомірне збагачення. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося без правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (постанова Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15). Конструкція частини першої статті 1212 ЦК України свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Змагальність сторін є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України). Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частина п`ята статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Оцінивши у справі докази що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку що позовні вимоги Управління соціальної та ветеранської політики Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації до [PERSON] , третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення залишку переплати перерахованої щомісячної адресної соціальної матеріальної допомоги дітям-сиротам та окремим категоріям осіб з інвалідністю не підлягають задоволенню оскільки відповідач отримавши довідку МСЕК № 738820 від 02 травня 2024 року про встановлення їй інвалідності ІІІ групи, того ж дня 02 травня 2024 року звернулася до Управління з заявою про внесення змін в особову справу, що свідчить про відсутність такої обов`язкової підстави для стягнення коштів як приховання чи подання недостовірних даних до органів соціальних служб. Відповідно до статті 141 ЦК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed