Jurisdiction: civil
Date: 2025-12-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 393550215 від 19 грудня 2023 року в розмірі 28198 грн 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн 00 коп. та судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. Посилається на те, що 19 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 393550215, договір був підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. 19 грудня 2023 року первісним кредитором були перераховані на рахунок відповідача грошові кошт в розмірі 5600 грн 00 коп. Відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконувалися. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого та наступних додаткових угод право вимоги за кредитним договором перейшло до нового кредитора. Відповідно до Договору факторингу № 31/0724-01 від 31 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04 червня 2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», право вимоги за вищезазначеним кредитним договором перейшло до позивача. Зазначає, що розмір заборгованості за кредитним договором на момент чергового відступлення права вимоги за ним зазначався у Реєстрах боржників. Наголошує на тому, що ТОФ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» не здійснювалося жодного нарахування за кредитним договором. Станом на дату звернення до суду із даним позовом відповідач заборгованість за договором не погасив. Розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором № 393550215 від 19 грудня 2023 року станом на дату подання позову складає 28198 грн 80 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 5600 грн 00 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 22598 грн 80 коп. Ухвалою від 18 вересня 2025 року було відкрито провадження у даній та задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с.122). В ухвалі про відкриття провадження у справі відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. 07 жовтня 2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого вона просить позовні вимоги задовольнити частково. Посилається на те, що хоч позивач не є банківською установою, він не звільнений від обов`язку подавати належні докази на підтвердження правильності та законності поданого розрахунку заборгованості за кредитним договором. Зазначає про нарахування первісним кредитором завищеного розміру відсотків, що суперечить змінам, внесеним до Закону України «Про споживче кредитування». Також просить розстрочити суму заборгованості за кредитним договором у відповідності до ст.435 ЦПК України. 10 жовтня 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого вона просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що розмір процентної ставки відповідає умовам Кредитного договору № 393550215 від 19 грудня 2023 року, що були погоджені його сторонами. Відповідач, підписавши договір, засвідчила свою обізнаність з його умовами та погодилася на них. Стосовно невідповідності розміру процентної ставки вимогам Закону України «Про споживче кредитування», то спірний договір був укладений 19 грудня 2023 року до набрання чинності законом, яким були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» в частині обмеження розміру процентної ставки. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено наступне. 19 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії № 393550215 (а.с.40-49). Договір був підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. На підтвердження факту укладення вищезазначеного кредитного договору представником позивача також подано довідку щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.21); копію Паспорта кредиту продукту «СМАРТ» (а.с.38-39); копію Заявки на отримання грошових коштів в кредит від 18 грудня 2023 року (а.с.29), в якій зазначені особисті дані відповідача, фінансовий номер телефону ([NUMBER]) та номер картки, на яку слід перерахувати кошти за даним договором ([NUMBER]).; Порядок укладання Фінансовою компанією договорів у вигляді електронного документа, що підписується сторонами при наданні споживчих послуг (а.с.12-20); Порядок дій споживача інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.22-28); Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» ( для фізичних осіб-споживачів фінансових послуг) (а.с.30-33). За умовами даного договору відповідачу був наданий перший транш кредиту в розмірі 5600 грн 00 коп. Наступні транші надаються позичальнику протягом дисконтного періоду за умови виконання умов Договору. Кредит був наданий відповідачу на строк 21 день (з можливістю пролонгації). Даний період є дисконтним. Кінцева дата повернення першого траншу - до 09 січня 2024 року. Розмір процентів протягом дисконтного періоду складає 2,33 % в день від суми наданого кредиту за кожний день користування ним. Після закінчення дисконтного періоду проценти нараховуються за ставкою 2,98 % в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. На підтвердження факту перерахування на емітований на ім`я відповідача картковий рахунок грошових коштів в розмірі 5600 грн 00 коп. представником позивача подано копію платіжного доручення від 19 грудня 2023 року (а.с.11). Крім того, на виконання ухвали суду надійшла відповідь АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250930/34465-БТ від 03 жовтня 2025 року та виписка про рух коштів по картці від 03 жовтня 2025 року. Із відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250930/34465-БТ від 03 жовтня 2025 року вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Фінансовим номером телефону, на який відправлялася інформація за даним рахунком, в період із 19 грудня 2023 року по 23 грудня 2023 року був [NUMBER] . Із виписки по карткового рахунку № [NUMBER] за період із 19 грудня 2023 року по 23 грудня 2023 року вбачається, що 19 грудня 2023 року на карту надійшли грошові кошти в розмірі 5600 грн 00 коп. Відповідач користувалася кредитними коштами, здійснюючи перекази та платежі. Відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконувалися, внаслідок чого станом на 05 березня 2024 року утворилася заборгованість в розмірі 17518 грн 48 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 5600 грн 00 коп., заборгованість за відсотками - 12085 грн 36 коп. На підтвердження розміру заборгованості представником позивача подано розрахунок, складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.59-60) 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений Договір факторингу № 28/1118-01 (а.с.84-89). 28 листопада 2019 року між вищезазначеними юридичними особами була укладена Додаткова угода № 19 (а.с.89 (звор.стор.арк.)), якою строк дії Договору продовжено до 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» була укладена Додаткова угода № 26 (а.с.90-94), якою було викладено в новій редакції Договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. 31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» була укладена Додаткова угода № 27 (а.с.95), 31 грудня 2022 року - Додаткова угода № 31 (а.с.95 (звор.стор.арк.), 31 грудня 2023 року - Додаткова угода № 32 (а.с.96).. На підтвердження права передачі права вимоги за вищезазначеним кредитним договором ТОВ «Таліон Плюс» за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року представником подано також витяг з Реєстру прав вимоги № 274 від 05 березня 2024 року (а.с.82); копію Протоколу узгодження предмету факторингової операції та обсягу прав вимоги згідно Реєстру прав вимоги № 274 від 05 березня 2024 року (а.с.81 (звор.стор.арк.)); копію Акту звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2024 року зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги № 274 від 05 березня 2024 року за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с.81). Крім того, представником позивача до позову додано розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 393550215 від 19 грудня 2023 року (а.с.57-58), складений ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до якого загальний розмір заборгованості станом 31 липня 2024 року складає 28198 грн 80 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту - 5600 грн 00 коп., заборгованість за відсотками - 22598 грн 80 коп. ( в тому числі відсотки, нараховані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - 12085 грн 36 коп.). На підтвердження факту укладення 31 липня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» Договору факторингу № 31/0724-01 та переходу права вимоги за вищезазначеним кредитним договором до нового кредитора представником позивача подано копію Договору факторингу № 31/0724-01 від 31 липня 2024 року (а.с.76-80); витяг з Реєстру прав вимоги № 1 від 21 липня 2024 року (а.с.74-75); копію платіжної інструкції № 7075 від 05 серпня 2024 року (а.с.73). 04 червня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» був укладений Договір факторингу № 04/06/25-Ю, на підтвердження чого представником позивача подано копію відповідного договору факторингу (а.с.68-72); виписку з особового рахунку (а.с.56); копії платіжних інструкцій (а.с.61-64); витяг з Реєстру боржників від 04 червня 2025 року (а.с.66-67); копію Акту прийому -передачі Реєстру боржників від 04 червня 2025 року (а.с.65) Представник позивача просить стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн 00 коп., на підтвердження чого ним були подані відповідні докази: копія Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року (а.с.54-55); копія Протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року (а.с.55 (звор.стор.арк.); копія Додаткової угоди № 25770741986 до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2025 року (а.с.53); копія Акту прийому-передачі наданих послуг від 25 червня 2025 року (а.с.52); копія довіреності від 05 червня 2025 року (а.с.50); копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956, виданого 14 квітня 2012 року (а.с.51). Суд приймає до уваги подані представником позивача докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу ст.ст. 626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі. Отже, суд вважає доведеним факт укладення 19 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Договору кредитної лінії № 3935502157, перерахування на зазначену відповідачем картку кредитних коштів в розмірі 5600 грн 00 коп. Крім заборгованості за тілом кредиту, представник позивача просить стягнути із відповідача заборгованість за відсотками в розмірі 22598 грн 80 коп. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.1056-1 ЦК України тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно ві51д кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до п.8.1 Договору кредитної лінії № 3935502157 від 19 грудня 2023 року (далі - Договір) за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. За період від дати видачі Кредиту до 09.01.2024 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 850,45 відсотків річних, що становить 2,33 процентів від суми Кредиту за кожен день користування ним (п.8.3.1 Договору). Після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (п.8.4 Договору). Відповідно до п.7.1 Договору орієнтовна дата погашення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування - 09.01.2024 а саме протягом 21 днів від дати отримання першого траншу Позичальником. Як вбачається із п.3.3 Договору, для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 21 день Дисконтного періоду проценти у розмірі 2740 грн 08 коп. Істотні умови договору, тобто ключові положення без яких договір не може бути укладеним, мають бути чітко визначені, оскільки це забезпечує ясність та повноту угоди. Строк кредитування є істотною умовою договору, тому зазначення у договорі орієнтовного строку повернення кредиту (строку кредитування) є порушення вимог законодавства щодо укладення кредитних договорів. Як вбачається із доданих до позову розрахунків заборгованості (а.с.57-60) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за вищезазначеним кредитним договором були нараховані відсотки за період із 19 грудня 2023 року по 09 січня 2024 року у відповідності до п.8.3.1 Договору в розмірі 130 грн 48 коп. за день, за період із 10 січня 2024 року по 05 березня 2024 року у відповідності до п.8.4 Договору ( 166 грн 88 коп. за кожен день користування кредитним коштами). ТОВ «Таліон Плюс» продовжило нарахування відсотків відповідно до п.8.4 Договору за період із 06 березня 2024 року по 07 травня 2024 року за ставкою 2,98 % в день за кожний день користування кредитом. Представником позивача не надано доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на пролонгацію дисконтного періоду, який, в даному випадку, є і строком кредитування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначила, що припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст.1050 ЦК України. Кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст.1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до ст.1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Як зазналося вище, первісний позикодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Судом встановлено, що відповідач користується кредитними коштами понад строк, встановлений п.7.1 Договору (21 день), а тому умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 2,98% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Отже, розмір відсотків за користування кредитом визначається за наступною формулою: 5600 грн 00 коп. (сума кредиту): 100% х 2,98 % х 21 день (строк кредитування) = 3504 грн 48 коп. Позивачем не обгрунтовано розрахунок відсотків поза межами строку кредитування, не надано доказів збільшення/зміни строку кредитування. У постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Правом на нарахування компенсаційних втрат, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, позивач не скористався. За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача відсотків, які нараховуються за базовою процентною ставкою, зокрема за період із 19 грудня 2023 року по 09 січня 2024 року в розмірі 3504 грн 48 коп. Відповідно до вимог ст. ст. 526 та 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18). Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. (ч. 2 ст. 1081 ЦК України). Позивач правомірно набув права вимоги за даним кредитним договором, тому має право на належне виконання відповідачем зобов`язань за ним. Представником позивача долучено належні та допустимі докази, що підтверджують набуття у відповідності до вимог закону Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» статусу нового кредитора та отримання права грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за Договором кредитної лінії № 393550215 від 19 грудня 2023року. Враховуючи вищевикладене стягненню із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за Договором кредитної лінії № 393550215 від 19 грудня 2023 року в розмірі 9104 грн 48 коп., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 5600 грн 00 коп., заборгованість за відсотками - 3504 грн 48 коп. Щодо витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн 00 коп. слід зазначити наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджені належними та допустимим доказами. Із врахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (32,29 %), стягненню із відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2260 грн 30 коп. (7000 грн 00 коп. : 100% х 32,29 %). Крім того, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 782 грн 19 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог (2422 грн 40 коп. : 100% х 32,29 %). У відзиві на позов відповідач просить розстрочити їй виконання рішення суду в даній справі строком на 12 місяців. Однак будь-яких доказів на підтвердження необхідності розстрочення виконання рішення суду відповідачем подано не було. Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, яке підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної або касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження. Враховуючи, що відповідачем до відзиву не було додано будь-яких доказів на підтвердження обставин, що зумовлюють можливість розстрочення виконання рішення суду на певний строк, в задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити. Разом з тим, дана відмова не позбавляє відповідача можливості звернутися із відповідною заявою в порядку ст.435 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial