Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-25 00:00:00

15 квітня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить припинити стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/6 частини на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі судового наказу, виданого Глобинським районним судом Полтавської області від 22.03.2019 року та звільнити його від сплати заборгованості по аліментам стосовно [PERSON] , [INFO] , що стягуються на підставі судового наказу, виданого Глобинським районним судом Полтавської області від 22.03.2019 року, яка виникла за період із березня 2019 року по березень 2025 року у сумі 77056,54 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2007 року по 26.09.2014 року. Під час шлюбу відповідач народила двох доньок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У відповідності до судового наказу, виданого Глобинським районним судом Полтавської області 22.03.2019 року (справа №527/518/19) з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 12 березня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 03.10.2024 року виключено відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька, з актового запису № 5 від 20.90.2007 року про народження [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Федорівською сільською радою Глобинського району Полтавської області. Тому, позивач зазначає, що оскільки він не є батьком [PERSON] , його права та обов`язки щодо дитини є безпідставним та такими, що порушують його права. У зв`язку з чим, вимушений був звернутися до суду з даним позовом. 26.05.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де представник прохає відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі, вважаючи, що відповідачем не вірно обраний спосіб захисту, оскільки навіть після задоволення позовних вимог, залишиться незмінним судовий наказ, виданий Глобинським районним судом Полтавської області 22.03.2019 року. Крім того, позивач ніяким чином не може бути звільнений від заборгованості по платежах, а йому надано лише право шляхом пред`явлення позову вимагати звільнення від присуджених раніше платежів. 13.06.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, де представник прохає задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на вищевказані факти та докази, прохала його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав повністю та прохав відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у наданому відзиві на позовну заяву. Третя особа Глобинський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, свого представника в судове засідання не направив. Суд, дослідивши матеріали справи,\~всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.\~2,\~12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК). Згідно зі ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Як встановлено судом, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 26.09.2014 року розірвано (а.с.5). Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-10). Згідно судового наказу, виданого Глобинським районним судом Полтавської області 22.03.2019 року (справа №527/518/19) з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 12 березня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.7-8). Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 03.10.2024 року виключено відомості про [PERSON] , [INFO] , як батька, з актового запису № 5 від 20.90.2007 року про народження [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Федорівською сільською радою Глобинського району Полтавської області (а.с.12-16). Згідно з довідкою-розрахунком, виданою головним державним виконавцем Глобинського РВ ДВС,\~\~станом на березень 2025 заборгованість по сплаті\~аліментів у [PERSON] становить 154113,09 грн. (а.с.22). Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Нормами статті 8\~Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.\~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. У відповідності до положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Разом з цим, позивач мотивує заявлені позовні вимоги тим, що він не є батьком дитини [PERSON] , [INFO] . З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, скасування заборгованості по аліментах), враховуючи вимоги ст. 180 СК України про те, що утримувати неповнолітніх дітей зобов`язані саме батьки, але оскільки позивач не є батьком [PERSON] , [INFO] , відтак у позивача відсутній обов`язок щодо сплати аліментів на користь відповідачки на утримання [PERSON] відповідно до судового наказу від 22 березня 2019 року виданого Глобинським районним судом Полтавської області. При цьому, позивач зобов`язаний виконувати рішення суду щодо сплати аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] . Судовий наказ, виданий Глобинським районним судом Полтавської області 22.03.2019 року (справа №527/518/19) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 12 березня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття є чинним, в установленому законом порядку не скасованим, а зазначений у ньому розмір аліментів на двох дітей судовим рішенням не змінювався. З урахуванням викладеного, встановлених обставин справи, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 273 ЦПК України, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав у даному випадку є не вірним, оскільки належним способом захисту інтересів позивача буде вирішення питання про зміну розміру аліментів та у подальшому вирішення питання про скасування заборгованості по аліментам на одну дитину. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed