Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

В Рівненський міський суд Рівненської області із заявою видачу обмежувального припису, заінтересована особа: [PERSON] , звернулась [PERSON] , в якій просить суд: видати обмежувальний припис відносно [PERSON] строком на 6 (шість) місяців, якому визначити наступні тимчасові обмеження його прав: заборонити [PERSON] наближатися на визначену відстань 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] ; заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває невідомому йому місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заяву мотивує тим, що вона потерпає від домашнього насильства та переслідування колишнього цивільного чоловіка протягом тривалого періоду. [PERSON] в грудні 2024 року в результаті конфлікту з колегою по службі отримав поранення. В результаті чого перебував на лікуванні за місцем проживання в м.Здолбунові протягом тривалого періоду з січня по вересень 2025 року. За цей період посилив своє психологічне насилля над заявницею та дітьми. До матеріалів справи долучає смс повідомлення, які він надсилав як [PERSON] так і їхній старшій дочці [PERSON] (9 років). Слідкував за заявницею дорогою на роботу та з роботи, телефонував на роботу та погрожував. 21 квітня 2025 року відбувся конфлікт в результаті якого [PERSON] вдарив [PERSON] . Свідком цього була сусідка, яка викликала поліцію. Однак в результаті на винуватця навіть не склали протокол про адміністративне правопорушення, оскільки [PERSON] спокійно пішов після конфлікту, а поліція чомусь не розшукала його та не притягнула до відповідальності. На даний час триває надсилання CMC з образами та погрозами, дзвінки та роботу, переслідування в громадських місцях. Це відбувається безперервно. Словесні образи, приниження, залякування, нецензурна лайка, побиття та штовхання протягом останнього року тривають періодично. Заявник зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте, це не дало жодного результату, її колишній чоловік не змінив своєї поведінки. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали подану заяву про видачу обмежувального припису з мотивів викладених у ній та просили її задовольнити. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений. Заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно відповіді Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області № 214862-2025 від 24.11.2025 р. щодо звернень [PERSON] до органів поліції щодо вчинення домашнього насилля [PERSON] зазначено наступне: 1) 10.03.2016 р. - повідомлення лікаря про садновану рану тім`яної ділянки, зі слів наніс чоловік - зареєстровано в ЄРДР за ч.1 ст. 125 КК України № 12016180010001531 (14.05.2016 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК). 2) 12.07.2020 р. - повідомлення, що колишній чоловік кидає в вікно каміння. 3) 12.07.2020 р. - повідомлення, що колишній чоловік кидає в вікно каміння. 4) 12.07.2020 р. - що колишній чоловік кидає в вікно каміння. 5) 21.01.2021 p. - повідомлення о 22.22 год., що чоловік наніс удари - складено адмін. протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 6) 28.01.2022 р. - о 12.34 повідомлення, що о 12.34 колишній співмешканець вибиває двері в квартиру, де перебувають 3 неповнолітніх дітей. 7). 21.04.2022 р. - о 19.23 год повідомлення, що сусід військовослужбовець наніс тілесні ушкодження дружині [PERSON] , поводить агресивно, кричить, на зауваження не реагує - зареєстровано в ЄРДР за ч. 1 ст. 125 ККУ № 12025186010000351 (закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК від 24.05.2025р.). 8) 21.04.2025 р. - 23.22 год. повідомлення, що колишній співмешканець вибиває двері до під`їзду, кричить, нецензурно виражається. Згідно постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 09.04.2021 року по справі №569/2104/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (за психологічне та фізичне насильство) та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. В постанові зазначено, що [PERSON] систематично, протягом тривалого часу ображає [PERSON] та висловлює погрози шляхом направлення їй текстових повідомлень; надані заявницею докази підтверджують обставини застосування відносно неї заінтересованою особою психологічного насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», визначають ризики продовження чи повторного вчинення насильства та чинники і умови, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявниці, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України). Згідно з п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зазначено, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. З огляду на викладене вбачається, що [PERSON] продовжує вчиняти насильство щодо заявниці (тілесні ушкодження, словесні образи, приниження заявника, залякування) та є такими, що порушують психологічну та фізичну недоторканість заявниці. Таким чином, діяння [PERSON] порушують право на життя в безпечному середовищі для [PERSON] та на переконання суду, є і надалі великий ризик продовження вчинення домашнього насильства від її колишнього співмешканця, і можливість настання невідворотних наслідків для її стану здоров`я. Відтак, суд вважає, що вимоги заяви про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав підлягають до задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Також суд роз`яснює, що відповідно до ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. За правилами ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved