Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-30 00:00:00

Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що відповідно до Положення про Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 08.02.2023 року № 1099-VIII, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради і створюється відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування». Основними завданнями Департаменту є призначення та виплата соціальних допомог, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством України. [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] , [INFO] , перебували на обліку в управлінні соціального захисту населення в Приморському районі Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради у період із 25.11.2022 року по 10.08.2023 року. Із 10.08.2023 року [PERSON] та її син перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи в управлінні соціального захисту населення в Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. 14.08.2023 року на прийомі в управлінні [PERSON] надала заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, та останній щомісячно у період із серпня 2023 року по лютий 2024 року нараховувалася допомога у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до п. 5 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою КМУ № 332 від 20.03.2022 року (в редакції чинній на час виникнення правовідносин), допомога призначається внутрішньо переміщеним особам: які перемістилися (повторно перемістилися) з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації; у яких житло зруйноване або непридатне для проживання та інформація про яке внесена до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російською Федерацією проти України, або щодо якого подане документальне підтвердження органом місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення житлового приміщення внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації. Пунктом 2 «Порядку подання інформаційного повідомлення про пошкоджене та знищене нерухоме майно внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації», затвердженого постановою КМУ № 380 від 26.03.2022 року визначено, що дія цього порядку поширюється на фізичних та юридичних осіб, об`єкти нерухомого майна яких знищено або пошкоджено внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України (далі - особи), з 19 лютого 2014 р., що є датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України відповідно до частини другої статті 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, а саме на: 1) фізичних осіб, які є: власниками відповідного нерухомого майна або замовниками будівництва щодо об`єктів будівництва; членами житлово-будівельних (житлових) кооперативів, які викупили квартиру, інше житлове приміщення кооперативу, але не оформили право власності на нього; особами, які здійснили інвестування та фінансування будівництва об`єктів, щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт (зокрема прийнятих в експлуатацію об`єктів, щодо яких не оформлено право власності); спадкоємцями осіб, визначених абзацами другим - четвертим цього підпункту. За результатами перевірки, проведеної Головним управлінням Національної соціальної сервісної служби в Одеській області встановлено, що [PERSON] не є власником житла за адресою: [ADDRESS] , яке зруйновано внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України, а тому допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у період із 01.08.2023 року по 29.02.2024 року [PERSON] отримала неправомірно. Оскільки, станом на дату подачі дійсного позову заборгованість відповідачки за надміру виплаченої допомоги не погашена, просить суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути з [PERSON] надміру виплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 35000,00 грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду даної справи за участю сторін. Представник позивача Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради - Трусова Ю.В. в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, та проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась без поважних причин. Про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, направлялось повідомлення за місцем проживання відповідача, однак, згідно поштового повідомлення, адресат за вказаною адресою відсутня, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК). Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи за відсутності відповідача згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини між сторонами є цивільно правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Відповідно до Положення про Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 08.02.2023 року № 1099-VIII, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради і створюється відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування». Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] , [INFO] , перебували на обліку в управлінні соціального захисту населення в Приморському районі Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради у період із 25.11.2022 року по 10.08.2023 року. Із 10.08.2023 року [PERSON] та її син перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи в управлінні соціального захисту населення в Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. 14.08.2023 року на прийомі в управлінні [PERSON] надала заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, та останній щомісячно у період із серпня 2023 року по лютий 2024 року нараховувалася допомога у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до п. 5 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою КМУ № 332 від 20.03.2022 року (в редакції чинній на час виникнення правовідносин), допомога призначається внутрішньо переміщеним особам: які перемістилися (повторно перемістилися) з територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації; у яких житло зруйноване або непридатне для проживання та інформація про яке внесена до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російською Федерацією проти України, або щодо якого подане документальне підтвердження органом місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення житлового приміщення внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації. Пунктом 2 «Порядку подання інформаційного повідомлення про пошкоджене та знищене нерухоме майно внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації», затвердженого постановою КМУ № 380 від 26.03.2022 року визначено, що дія цього порядку поширюється на фізичних та юридичних осіб, об`єкти нерухомого майна яких знищено або пошкоджено внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України (далі - особи), з 19 лютого 2014 р., що є датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України відповідно до частини другої статті 1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, а саме на: 1) фізичних осіб, які є: власниками відповідного нерухомого майна або замовниками будівництва щодо об`єктів будівництва; членами житлово-будівельних (житлових) кооперативів, які викупили квартиру, інше житлове приміщення кооперативу, але не оформили право власності на нього; особами, які здійснили інвестування та фінансування будівництва об`єктів, щодо яких отримано право на виконання будівельних робіт (зокрема прийнятих в експлуатацію об`єктів, щодо яких не оформлено право власності); спадкоємцями осіб, визначених абзацами другим - четвертим цього підпункту. За результатами перевірки, проведеної Головним управлінням Національної соціальної сервісної служби в Одеській області встановлено, що [PERSON] не є власником житла за адресою: [ADDRESS] , яке зруйновано внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України. На підтвердження вищевказаної обставини до матеріалів справи було долучено Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 435889560 від 17.07.2025 року. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку із тим, що [PERSON] не є власником житла за адресою: [ADDRESS] , яке зруйновано внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України, останній було надміру виплачені кошти у період із 01.08.2023 по 29.02.2024. Відповідно до п. 29 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою КМУ № 332 від 20.03.2022 року у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30-ти робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості), засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. Відповідачку було повідомлено про необхідність повернення надміру виплаченої допомоги рекомендованим листом № 20.08-17/75 від 09.05.2025 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією вищевказаного листа. Однак, така вимога залишена без відповідного реагування зі сторони відповідачки. Таким чином, заборгованість відповідачки складає 35000,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком суми заборгованості, який суд вважає належним доказом в підтвердження порушеного права позивача. Відповідачкою [PERSON] вказаний розрахунок заборгованості спростовано не було. Згідно із ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язання повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно висновків, які викладені у постанові Верховного Суду України Верховного суду України від 02.07.2014 № 6- 91цс14, за змістом частини першої ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, відповідальність за достовірність даних, що враховуються при виплаті соціальної допомоги, а також обов`язок відшкодовувати надміру виплачені суми соціальних виплат, несуть особи, які звернулись за призначенням тимчасової допомоги. З огляду на зазначене вище, беручи до уваги всі обставини справи, суд доходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази є належними, допустимими, достовірними, а в своєї сукупності достатніми для встановлення порушеного права позивача та його захисту в судовому порядку. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У параграфі 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява №4909/04), Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» («Ruiz Torija v. Spain»), заява №18390/91, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» («Suominen v. Finland», заява №37801/97, п. 36). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» («Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99, п. 30). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що оскільки, відповідачка доказів щодо погашення заборгованості не надала, не спростувала документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та стягнути із [PERSON] на користь позивача надміру виплаченої суми допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в розмірі 35000,00 грн. Згідно приписів ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved