Jurisdiction: civil
Date: 2025-11-26 00:00:00

03 вересня 2025 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. На підтвердження своїх позовних вимог позивач зазначила, що відповідач є її батьком. На даний час, вона є здобувачем вищої освіти та навчається на першому курсі факультету технологій тваринництва та продовольства Полтавського державного аграрного університету денної форми навчання, за бюджетні кошти, гуртожитком забезпечена. У зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги на оплату проїзду, придбання продуктів харчування, одягу, канцтоварів та іншого. Відповідач на даний час він є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] , його доход становить більше 21000 грн. Мати отримує близько 10000 грн, та її доходів не вистачає самостійно утримувати позивачку. Згідно сповіщення сім`ї №176 від 11.05.2024 року відповідач- старший солдат, будучи вірним військовій присязі Українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність під час виконання бойових завдань в районі Лиман Перший, Куп`янского району Харківської області, внаслідок безпосередніх зіткнень з ворогом, під час бою зник безвісти 08.05.2024 року. В зв`язку з цим, вона звернулася до суду з вказаним позовом. Позивач просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на період навчання, у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до 22 червня 2029 року. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.09.2025 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Розпорядженням керівника апарату Миргородського міськрайонного суду Іванко Л.С. №141/25 від 08 жовтня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи в зв`язку із звільненням судді [PERSON] із займаної посади згідно з рішенням Вищої ради правосуддя від 02.10.2025 №2043/0/15-25. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2025 року визначеного головуючого суддю Морозовську О.А. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15.10.2025 прийнято до свого провадження дану справу та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилась, безпосередньо в позовній заяві просить проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив та заперечень проти позову не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила їх задовільнити. Третя особа представник військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. У зв`язку з чим, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст. 247 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення, відповідно до положень ст. 280-284 ЦПК України, на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 20 березня 2007 року Гаркушинською сільською радою Миргородського району Полтавської області. Згідно довідки № 611 від 28.08.2025, [PERSON] є студенткою 1 курсу факультету технологій тваринництва та продовольства, Полтавського державного університету, форма навчання денна, навчання за бюджетом, термін навчання з 01.09.2025 по 22.06.2029 Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно сповіщення сім`ї №176 від 11 травня 2024 року старший солдат [PERSON] , 1970 року народження, будучи вірним військовій присязі Українському народу, мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність під час виконання бойових завдань в районі Лиман Перший, Куп`янского району Харківської області, внаслідок безпосередніх зіткнень з ворогом, під час бою зник безвісти 08.05.2024 року. Пунктом 4 ст.6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначено, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України. Механізм виплати грошового забезпечення регулюються Порядком про виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 (далі Порядок). Згідно з п.3, 4 вказаного Порядку, за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення; виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Відповідно до п.7, 6 Порядку виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей та здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей: військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими. Відповідно до ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність особи це здатність мати цивільні права та обов`язки, яку мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. (ст.25 ЦК України). Статтею 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» №2505-VIII від 12.07.2018 року, визначено, що набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, який набув статус особи, яка безвісти зникла за особливих обставин, є батьком повнолітнього позивача, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, і такий його статус не зменшує обсяг його цивільної правоздатності, зокрема, не позбавляє його обов`язку, передбаченого ст. 198, 199 СК України, утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, за можливості надавати матеріальну допомогу. Збереження за зниклим безвісти за особливих обставин військовослужбовцем грошового забезпечення свідчить про можливість надання матеріальної допомоги дитині, яка продовжує навчання та потребує такого утримання. Відповідно до ч. 1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При встановленні судом факту потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків по наданню відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років (Постанова ВС від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 провадження № 61-16005св20). Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, щоСімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові від 16.02.2022 у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст. 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст.199,200,201цьогоКодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: матеріальне становище дитини, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує те, що повнолітня дитина у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги з боку батька, навчається на денній формі, що суттєво утруднює можливість особистого працевлаштування, потребує матеріальних витрат на їжу, одяг, проживання, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, також враховує відсутність доказів на наявність у відповідача інших дітей, непрацездатних батьків. Також враховуючи те, що відповідачу, як військовослужбовцю, який рахується зниклим безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання на період продовження навчання в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) батька щомісячно. Також, у відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за необхідне визначити дату початку стягнень з дати звернення до суду, а саме з 03.09.2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, при подачі позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на його користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволених вимог. А тому із [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: partial